Справа № 308/5910/21

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 

31.05.2023                 м. Ужгород

       Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участі представника Закарпатської митниці – Зубенко І.І., розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ужгородського  міськрайонного суду Закарпатської області від 23 грудня 2023 року,
                                        В С Т А Н О В И В:
Постановою Ужгородського  міськрайонного суду Закарпатської області від 23 грудня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним в порушенні митних правил за ч.1 ст.483 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил , що складає 57995,05 грн. (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять грн. 05 коп.) з конфіскацією цих товарів, а саме : каміння бурштину (не вилучалася у зв`язку з відсутністю) 11,088 кг, загальною вартістю 57995,05 грн. (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять грн. 05 коп.) конфіскувано в дохід держави.
 
Стягнуто з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - судовий збір на користь держави у розмірі 496,20 грн. 

Відповідно до постанови та протоколу про порушення митних правил, 14 квітня 2021 року, на запит Закарпатської митниці Держмитслужби від 13.01.21 №7.7-08-1/7.7-20/27/172, з митної адміністрації Угорщини отриманий лист-відповідь від 12.04.2021 №VF2528287142/2021/NAV KI, щодо виявлення митними органами Угорщини 16.07.2020 року прихованих від митного контролю каміння бурштину.
 
Вищезазначеним листом Закарпатську митницю Держмитслужби проінформовано про те, що 27.10.2020 року о 05:12 год. (центрально європейського часу) на митний пост «Захонь» прибув автомобіль марки «Toyota Cruiser» р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , номер закордонного паспорту: НОМЕР_2 , мешканець АДРЕСА_1 .
В ході проведення поглибленого митного огляду транспортного засобу, у багажному відсіку серед чохлів для риболовних речей, у поліетиленових пакетах були виявлені приховані каміння, схожі на бурштин, вагою 11,088 кг, вартісю 632 016 форинтів, що згідно курсу НБУ станом на на 27.10.2020 року складало 57 995,05 грн.
В ході проведення перевірочних заходів, в тому числі з використанням інформації, що міститься у базі даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМСУ встановлено, що 27.10.2020 року о 05 год. 10 хв. за київським часом в зону митного контролю митного поста «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби, на ділянку «виїзд з України» пасажирського напрямку по смузі руху «зелений коридор» прибув легковий автомобіль марки «Toyota Cruiser» р.н.з. НОМЕР_3 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закордонний паспорт НОМЕР_4 .
Після проходження митного контролю 27.10.2020 року о 05 год. 11 хв. вищевказаний транспортний засіб виїхав із зони митного контролю за кордон в напрямку пункту пропуску Захонь (Угорщина).
Згідно з Законом України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних матеріалів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» (Закон №637/97-ВР від 18 листопада 1997 року зі змінами та доповненнями) терміни та поняття вживаються у такому значенні: дорогоцінне каміння органогенного утворення - перли бурштин в сировині , необробленому та обробленому вигляді. 
Ввезення в Україну і вивезення з України дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння та виробів з них провадяться суб`єктами господарювання та фізичними особами у порядку та на умовах, визначених законодавчими актами України (пункт 1 статті 13 Закону №637/97-ВР від 18 листопада 1997 року зі змінами та доповненнями).
Порядок вивезення (пересилання) за межі митної території України громадянами дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам`ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів із них, а також культурних цінностей з метою їх відчуження, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №448. Цим Порядком передбачено, що вивезення (пересилання) за межі митної території України дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам`ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів із них з метою їх відчуження здійснюється у разі, коли сумарна фактурна вартість дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та виробів з них:
не перевищує суму, еквівалентну 10000 євро (крім заборонених до вивезення за межі митної території України), шляхом вчинення дій, усного або за бажанням власника таких товарів чи на вимогу посадової особи митного органу письмового декларування;
перевищує суму, еквівалентну 10000 євро (крім дорогоцінних металів, заборонених до вивезення за межі митної території України, та особистих речей), - на умовах поміщення товарів у митний режим експорту.
Від надання пояснення щодо факту переміщення через митний кордон України каміння бурштину гр. ОСОБА_1 відмовився, посилаючись на ст. 63 Конституції України.
Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України товар-каміння бурштину загальною вагою 11,088 кг, загальною вартістю 57 995,05 грн. з приховуванням від митного контролю, шляхом використання засобів та способів, що утруднюють виявлення таких товарів.
Зазначені дії мають ознаки порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) частиною 1 статті 483 Митного кодексу України. 

Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про закриття провадження у справі.

Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що ОСОБА_1 в судовому засіданні участі не брав, 31.01.2023 року дізнався про існування постанови, після ознайомлення адвокатом з матеріалами справи. Просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Від захисника Йосипчука О.В. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та відсутності ОСОБА_1 .

       Заслухавши пояснення представника Закарпатської митниці - Зубенка І.І., вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи – ОСОБА_1 в судовому засіданні участі не брав, 31.01.2023 року дізнався про існування постанови, після ознайомлення адвокатом з матеріалами справи, тому причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнаються поважними, у зв`язку з чим такий строк підлягає поновленню. 
Частиною 1 статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, тощо та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці вимоги закону у справі не додержані.
Згідно диспозиції ч.1 ст. 483 МК України, дане правопорушення характеризується діями, що спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстав для переміщення товарів підроблених документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості.
Відповідно до вимог ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України .
Отже, винність є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення, яка виражає внутрішній психологічний зміст - психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.
У цій ознаці відбивається найважливіший конституційний принцип - принцип суб`єктивного ставлення до вчиненого, тобто відповідальність тільки при наявності вини, закріплений у ст. 62 Конституції України.
Відповідно до ст. ст. 10-11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків, а вчиненим з необережності - коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити. Поза цими визначеними в законі видами вина відсутня.
Як вбачається з матеріалів справи, в ній містяться відомості про вчинення ОСОБА_1 правопорушення на території Угорщини, а твердження митного органу України про порушення останнім законодавства України є лише припущенням.
Як слідує із змісту ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню (адміністративному стягненню), доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду (постановою в справах про адмінправопорушення).
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення).
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що рішення ЄСПЛ підлягають застосуванню судами як джерела права.
У пункті 53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» вказано, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».
Докази, надані митним органом щодо доведеності вини ОСОБА_1 , а також висновки суду першої інстанції щодо встановлення факту вчинення ним порушення вимог українського митного законодавства, не є достатньо вагомими, та не спростовують аргументи сторони захисту стосовно не доведення митним органом поза розумним сумнівом факту вчинення ОСОБА_1 порушення митних правил, відповідальність за які передбачено ч. 1 ст. 483 МК України, за обставин, у час та спосіб, про які вказано у протоколі про порушення митних правил № 0557/30500/21 від 06.05.2021.
Статтею 458 МК України порушення митних правил визначається, як адміністративне правопорушення, котре являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Підставою для порушення справи про порушення митних правил, окрім іншого, згідно до п. 3 ч. 1 ст. 491 МК України, є офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отриманих від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.
У даній справі протокол про порушення митних правил був запроваджений на підставі інформації, отриманої з Податкової та Митної Дирекції Саболч-Сатмар-Берегської області, про обставини виявлення 27.10.2020 року о 05:12 (центр.євр.час) співробітниками митного поста «Захонь» (Угорщина) (суміжний з пунктом пропуску «Тиса») вході митного огляду транспортного засобу марки «Toyota Cruiser», р.н.з НОМЕР_5 , прихованого каміння, схожого на бурштин.

Також митним органом встановлено, що транспортний засіб марки «Toyota Cruiser», р.н.з НОМЕР_6 , під моїм керуванням, 27.10.2020 року о 05 год. 10 хв. за київським часом заїхав в зону митного контролю по смузі «зелений коридор» та був оформлений в напрямку «виїзд з України» митного поста «Тиса» Закарпатської митниці Держмитслужби.

Однак, зазначеним доказам суд першої інстанції не дав належної оцінки, а вищевказаний транспортний засіб пройшов процедуру митного огляду та контролю.

Апеляційний суд констатує, що адміністративне правопорушення не було виявлено на території України, ОСОБА_1 в офіційному порядку не було передано до України разом з інформацією щодо правопорушення, також і не має офіційних відомостей про те, що ОСОБА_1 поніс відповідальність у суміжній країні за порушення митних правил (відсутні рішення судових органів чи інших офіційних державних органів, повноважних накладати стягнення), хоча про це зазначено у протоколі про порушення митних правил.

Окрім того, згідно відомостей, які містяться листі-відповіді Податкової та Митної Дирекції Саболч-Сатмар-Берегської області від 07.04.2021 року, не вбачається того, що товар приховувався від митного контролю шляхом використання засобів та способів, що утруднюють виявлення таких товарів і що митним органом Угорщини для виявлення застосовувались якісь технічні засоби для виявлення даного каміння. 

В матеріалах справи відсутні відомості та докази, які б підтверджували поза розумним сумнівом факт переміщення ОСОБА_1 каміння бурштину через митний кордон України. Наявні в матеріалах справи роздруківки про час та дату перетину ОСОБА_1 митного кордону України підтверджують лише факт перетинання ОСОБА_1 українського кордону в пункті пропуску «Тиса», однак не свідчать про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, тим більше, що керований останнім транспортний засіб тривалий час перебував на нейтральній території між Україною та Угорщиною.

Більш того, за наявності даної інформації, жодних доказів того що митним органом України була ініційована та проведена перевірка щодо інспектора, який оформляв автомобіль, що в подальшому був затриманий митним органом Угорщини, матеріали справи не містять.

Таким чином, суд першої інстанції належним чином не оцінив всіх доказів по справі в їх сукупності, а висновок суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 483 МК України, є необгрунтованим та немотивованим.
Разом з тим, здійснення провадження в справі про порушення митних правил ОСОБА_1 , обов`язок доказування винуватості особи, що притягається до відповідальності за адміністративне правопорушення (порушення митних правил), часу, місця, мети і способу вчинення порушення митних правил, покладається на орган, що розпочав провадження в справі - Закарпатську митницю Держмитслужби.
В п. п. 17, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 03. 06. 2005 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил», яка є чинною, вказано, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до положень МК України, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення (ст. 487 МК України).
Таким чином, відомості викладені в протоколі про порушення митних правил № 0557/30500/21 від 06.05.2021, не можна оцінювати, як беззаперечно встановлені, оскільки, як свідчать матеріали справи № 308/5910/21, митним органом не було зібрано достатньо доказів на підтвердження обставин, які зафіксовані у даному протоколі.
Зокрема, в матеріалах справи щодо ОСОБА_1 відсутні і протокол огляду та вилучення як предметів порушення митних правил України – каміння бурштину, так і транспортного засобу, на якому він здійснював перетин українського та угорського кордонів. Дані обставини, суперечать положенням ч. 2 ст. 511 МК України, згідно якої у разі виявлення порушень митних правил, зокрема, статтями 482-484 цього Кодексу, тимчасове вилучення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є обов`язковим.
Зазначені в протоколі вартість і кількість каміння бурштину, яке, на думку митного органу,  ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, а також вартість транспортного засобу, на якому  ОСОБА_1 переміщував зазначені предмети, жодними належними, допустимими та достовірними доказами не підтверджена і у спосіб, який визначено положеннями ст. ст. 495, 508, 515, 516 МК України - не встановлювалась, оскільки в матеріалах справи відсутні висновки експертів або спеціалістів щодо вартості транспортного засобу.
Обгрунтованими є також твердження апелянта щодо відсутності в матеріалах справи будь-яких документів і відомостей щодо ідентифікації та оцінки каміння бурштину (предмету правопорушення, як вважає митний орган).
Згідно п. 3 ст. 1 Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» перли і бурштин в сировині, необробленому та обробленому вигляді є дорогоцінним камінням органогенного утворення. Одночасно з цим, в частині 4 статті 15 цього Закону унормовано, що Державний гемологічний центр України відповідно до законодавства проводить незалежну експертизу та контроль за якістю сировини і виробів з дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, а також виробів з ними, експертну оцінку дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, зарахованого до Державного фонду дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України, подає методологічну допомогу геологорозвідувальним, видобувним і переробним підприємствам для підвищення якості робіт та у методичному їх забезпеченні, проводить гемологічні дослідження сировини, а також виконує інші роботи за розпорядженнями уповноважених органів, пов`язані з незалежною експертизою дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння.
Всупереч наведеним положенням закону, органом, який склав протокол про порушення митних правил, до матеріалів справи не долучено жодного експертного висновку та експертної оцінки Державного гемологічного центру України щодо ідентифікації предмета правопорушення (яке, як вважає митний орган, вчинив ОСОБА_1 ), як бурштину (дорогоцінного каміння органогенного утворення) та відповідно його вартості. Тим більше, що будь-яких експертних висновків, протоколів зважування, висновків спеціалістів, протоколів вилучення та огляду транспортного засобу матеріали справи не містять.
З матеріалів справи, зокрема, наданих митними органами Угорщини, предмет порушення митних правил був класифікований, як каміння-бурштину. При цьому, долучені матеріали жодної інформації, щодо проведення будь-яких досліджень та експертиз з вилученим камінням не містять.
Як вбачається з Інструкції із застосування Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр до родовищ бурштину, затвердженої наказом ДКЗ України № 29 від 10. 02. 2003 (п.3.1) бурштин - збірний термін, що об`єднує різновиди викопних смол, придатних для використання в ювелірно-виробній, хімічній, фармацевтичній та інших галузях виробництва.
Відповідно до положень розділу 4 згаданої Інструкції серед викопних скам`янілих смол за фізико-механічними властивостями та хімічним складом виділяються три групи: - група тугоплавких, в`язких викопних смол, що вміщують до 8% бурштинової кислоти (сукциніт, руменіт, бірміт, симетіт); - група крихких викопних смол буровугільних пластів (ретиніт, геданіт, чемоїніт); - група м`яких легкоплавких викопних смол четвертинного віку (копал, амбріт).
Термін "бурштин" стосується різновидів викопних смол складу CHO 40 64 4, що використовуються у ювелірно-виробній галузі: сукциніт, руменіт, бірміт, симетіт, ретиніт, геданіт, чемоїніт, глесит.
Наведене свідчить, що Закарпатською митницею Держмитслужби не ідентифіковано безпосередній предмет порушення митних правил, що прямо впливає на його вартість, яка в даному конкретному випадку є визначальною і підлягає встановленню, як задля правильного призначення штрафу, у відповідності до санкції ч. 1 ст. 483 МК України.
Окрім того, статтею 483 МК України передбачено наявність предмету правопорушення, а санкція статті передбачає накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів.
Питання визначення об`єктивної вартості безпосередніх предметів порушення митних правил має істотне значення для об`єктивного розгляду справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22. 12. 2010 № 23-рп / 2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.
Відповідна позиція Конституційного Суду України узгоджується з правовими позиціями Європейського суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Зокрема, у рішенні від 10.02.1995, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції», Європейський суд зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що, якщо за вчинення адміністративного правопорушення, передбачена, крім іншого, така санкція, як конфіскація майна, таке інкриміноване діяння має характер кримінального, що, в свою чергу говорить про необхідність забезпечення і дотримання процедурних гарантій, визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Практика Європейського суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.
Як роз`яснено в абз. 2 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03.06. 2005 № 8, при визначенні вартості предмета контрабанди чи порушення митних правил потрібно виходити з нормативних актів про ціни й ціноутворення на відповідні товари. У разі потреби це питання може бути вирішено на підставі висновку експертизи.
Рішення про необхідність залучення експерта приймається посадовою особою митниці, в провадженні якої знаходиться справа, шляхом винесення відповідної постанови.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 495 МК України одним із джерел доказів по справі про порушення митних правил є висновок експерта.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, будь-яких експертних висновків щодо визначення як категорії каміння бурштину, так, власне і його вартості, отриманих у встановлений законом спосіб, такі не містять.
Всупереч наведеному, суд першої інстанції прийняв рішення про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 57995,05 грн. з конфіскацію предмета правопорушення - каміння бурштину, а відповідно до матеріалів справи про порушення митних правил такий товар не вилучався у зв`язку з його відсутністю, а рішення про стягнення його вартості через неможливість конфіскації, прямо суперечить наведеним положенням закону та правовим позиціям, викладеним у рішеннях ЄСПЛ.
На підставі досліджених та перевірених доказів та їх оцінки в сукупності, апеляційний суд приймає та враховує доводи апеляційної скарги про те, що в діяннях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, а тому постанова судді підлягає скасуванню, а провадження закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП та п. 2 ч. 1 ст. 531 МК України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду.
Оскільки справа розглянута судом без урахування наведених вимог закону, постанова суду підлягає до скасування із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч. 1 ст. 531 МК України за відсутності в діях особи, яка притягається до відповідальності, ознак порушення митних правил, а апеляційна скарга задоволенню.
З огляду на вищенаведені обставини, апеляційний суд вважає, що постанова місцевого суду підлягає скасуванню, апеляційна скарга задоволенню, а провадження в справі - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Поновити  ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження судового рішення. 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Ужгородського  міськрайонного суду Закарпатської області від 23 грудня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, скасувати, а провадження в цій справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага