Ухвала
 
06 квітня 2023 року
м. Київ
 
справа № 761/31701/20
провадження № 61-4499ск23 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», яка підписана представником Рябко Сергієм Олександровичем, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про визнання застави транспортного засобу припиненою, зобов`язання вчинити дії,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» (далі - ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку»), у якому просив суд: 
- визнати заставу транспортного засобу - та АКІБ «УкрСиббанк» за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11376515000 від 30 липня 2008 року такою, що припинена; 
- зобов`язати ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» зняти обтяження з майна - легкового автомобіля марки MITSUBISHI, модель LANCER, рік випуску 2008, колір чорний, двигун 1198, номер об`єкта JMBSTCY4A8U015818, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , що переданий в заставу за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11376515000 від 30 липня 2008 року в якості забезпечення виконання умов Кредитного договору.
Позовна заява мотивована тим, що 30 липня 2008 року між ним та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений Договір про надання споживчого кредиту за умовами якого банк надав йому в кредит грошові кошти в розмірі 25 062 доларів США строком 30 липня 2015 року.
В якості забезпечення виконання ним взятих на себе зобов`язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 30 липня 2008 року був укладений договір поруки № 219882 за умовами якого остання зобов`язалася відповідати за кредитними зобов`язаннями позивача.
Також, 30 липня 2008 року між ним та АКІБ «УкрСиббанк» з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором був укладений договір застави транспортного засобу № 11376515000 - за умовами якого він передав у заставу банку   легковий автомобіль марки MITSUBISHI, модель LANCER, рік випуску 2008, колір чорний, двигун 1198, номер об`єкта НОМЕР_2 , номер державної реєстрації НОМЕР_1 .
08 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСибБанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір уступки прав вимоги за умовами якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу № 11376515000.
У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань ним, ПАТ «Дельта Банк» направив йому вимогу про повернення всієї суми отриманого кредиту та процентів за користування зазначеними коштами і 20 листопада 2013 року Святошинський районний суд м. Києва ухвалив рішення про солідарне стягнення з нього як позичальника та ОСОБА_2 , як поручителя на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за вказаним договором в розмірі 258 060,40 грн та 2 580,60 грн сплаченого судового збору, а всього 260 641 грн.
На виконання зазначеного рішення суду ПАТ «Дельта Банк» були видані виконавчі листи, які в подальшому були пред`явленні до примусового виконання у Ізмаїльського відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області за місцем проживання поручителя ОСОБА_2 та до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонько М. М. за місцем його проживання.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08 серпня 2019 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку».
Позивач зазначає, що під час вчинення виконавчих дій заборгованість за кредитним договором визначена рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 20 листопада 2013 року у справі № 759/8446/13-ц у розмірі 258 060,40 грн стягнута в повному обсязі та приватний виконавець закінчив виконавче провадження у зв`язку з повним виконанням рішення суду, знято арешт з майна, що підтверджується відповідною постановою від 08 жовтня 2019 року.
З урахуванням вище викладеного позивач вважав, що його зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11376515000 від 30 липня 2008 року є таким, що виконані у повному обсягу та відповідно застава є припиненою.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01 вересня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано заставу транспортного засобу - легкового автомобіля марки MITSUBISHI, модель LANCER, рік випуску 2008, колір чорний, двигун 1198, номер об`єкта   НОМЕР_2 , номер державної реєстрації НОМЕР_1 за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11376515000 від 30 липня 2008 року такою, що припинена. В іншій частині заявлені вимоги задоволенню не підлягають.
27 березня 2023 року засобами поштового зв`язку ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року. ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання застави транспортного засобу за договором про надання споживчого кредиту припиненою.
Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Справа № 761/31701/20 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції.
Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.
З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», яка підписана представником Рябко Сергієм Олександровичем, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про визнання застави транспортного засобу припиненою, зобов`язання вчинити дії.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                         І. О.  Дундар  
 
Н. О. Антоненко
 
М. М. Русинчук