ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 р.	Справа № 520/4890/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Ральченка І.М. ,
                              ,за участю секретаря судового засідання    Юсіфової Г.А.    

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2022, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 12.09.22 по справі № 520/4890/22 за позовом     ОСОБА_1  до  Головного управління Національної поліції в Харківській області     про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити певні дії 

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної   поліції   в   Харківській   області   від   25.05.2022   №   282   “Про застосування    дисциплінарного    стягнення    до    поліцейського    ГУНП    в Харківській   області”   про   застосування   до   дізнавача   сектору   дізнання Харківського   районного   управління   поліції   №   3   Головного   управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції; визнати   протиправним та скасувати   наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 04.06.2022 № 275 о/с “По особовому складу” про звільнення дізнавача сектору дізнання Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України “Про Національну поліцію” (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного   стягнення   у   вигляді   звільнення   зі   служби,   накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України); поновити ОСОБА_1 на посаді дізнавача сектору дізнання Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області; стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу; судові витрати покласти на відповідача.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2022 позовні вимоги   ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано наказ Головного управління Національної   поліції   в   Харківській   області   від   25.05.2022   №   282   “Про застосування    дисциплінарного    стягнення    до    поліцейського    ГУНП    в Харківській   області”   про   застосування   до   дізнавача   сектору   дізнання Харківського   районного   управління   поліції   №   3   Головного   управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Скасовано   наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 04.06.2022 № 275 о/с “По особовому складу” про звільнення дізнавача сектору дізнання Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України “Про Національну поліцію” (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного   стягнення   у   вигляді   звільнення   зі   служби,   накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Поновлено ОСОБА_1 з 04.06.2022 на посаді дізнавача сектору дізнання Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 з 04.06.2022 на посаді дізнавача сектору дізнання Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області звернуто до негайного виконання.
Рішення суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції не взяв до уваги, що дисциплінарний проступок був вчинений в умовах запровадженого правового режиму воєнного стану за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів поліції, чим порушив вимоги, передбачені статтею 242 КАС України. Стверджує, що позивач залишив зброю без нагляду, чим порушив пункт 6 статті 10 розділу І "Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю", зокрема, лейтенант поліції ОСОБА_1 12.05.2022, нехтуючи вимогами діючого законодавства у сфері поводження з вогнепальною зброєю поліцейськими, перебуваючи у приміщенні разом із цивільної особою, залишив власну зброю без нагляду, що призвело до тяжких наслідків, що виразились у таємному заволодінні нею ОСОБА_2 та вчиненням нею самогубства.
Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, переглянувши справу за наявними у ній доказами та    перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах  доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено  та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що  04.06.2022 наказом ГУНП в Харківській області № 275 о/с ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 04.06.2022 у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України
Підставою для прийняття зазначеного рішення слугували матеріали службового розслідування, за результатами якого начальником ГУНП в Харківській області 25.05.2022 був затверджений висновок службового розслідування, а в подальшому підписаний наказ ГУНП в Харківській області від 25.05.2022 № 282, яким до дізнавача сектору дізнання Харківського РУП N° З ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 за вчинення дисциплінарного проступку застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Із зазначеними наказами Головне управління Національної поліції в Харківській області позивача було ознайомлено 08.06.2022, що підтверджується його особистим підписом на наказі ГУНП в Харківській області від 25.05.2022 № 282.
Не погодившись із вказаними наказами, позивач звернувся до суду з вимогами про їх скасування та поновлення на роботі.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно із вимогами Інструкції № 828 саме відповідач перед прийняттям рішення про видачу позивачу табельної вогнепальної зброї на постійне зберігання повинен був переконатися у наявності належних умов її зберігання, а у разі відсутності таких умов - прийняти рішення про відмову у видачі зброї. Оскільки відповідачем порушено вимоги   Інструкції № 828 при прийнятті рішення про видачу табельної вогнепальної зброї позивачу, вказане не може бути підставою для застосування до відповідача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 1 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Окрім того, пунктом 2 частини першої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Згідно ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Стаття 64 Закону України "Про Національну поліцію" визначає, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я. (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Так, частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УІП (надалі - Дисциплінарний статут) визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Відповідно до пунктів 1, 2 та 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки: утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.
Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (з урахуванням Указів Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 21.04.2022 № 2212-ІХ та від 17.05.2022 № 341/2022) в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.
Згідно з частиною другої статті 24 Закону України "Про Національну поліцію", у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
Крім того, статтею 16 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" визначено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.
Пункт 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" передбачає, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.
Згідно з вимогами пункту 1 та пункту 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, поліцейський зобов`язаний бути вірним Присязі поліцейського; утримуватися від дій, які підривають авторитет Національної поліції України. Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції, що визначено у частині 3 статті 11 Закону України "Про Національну поліцію".
У силу частини 3 статті 1 Статуту до змісту службової дисципліни також віднесено такі обов`язки поліцейського як: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, у розумінні частини 1 статті 12 Статуту визнається дисциплінарним проступком.
Отже, до кола формальних ознак дисциплінарного проступку поліцейського належать: 1) недотримання вимог чинних нормативно-правових актів; 2) недотримання Присяги поліцейського; 3) невиконання наказів керівників; 4) неналежний рівень знань положень нормативно-правових актів та змісту власних функціональних обов`язків за посадою; 5) не виявлення поваги до прав, честі і гідності людини, не утримання від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 6) ненадання допомоги та не запобігання вчиненню правопорушень; 7) не вжиття заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського із одночасним інформуванням про це безпосереднього керівника; 8) не утримання від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки; 9) не утримання від дій, що підривають авторитет Національної поліції України; 10) недотримання правил внутрішнього розпорядку; 11) невиконання заходів безпеки у службовій діяльності; 12) незабезпечення належного рівня власної професійної підготовки (кваліфікації); 13) неналежне ставлення до збереження службового майна, незабезпечення належного стану зброї та спеціальних засобів; 14) не виявлення поваги до честі і гідності інших поліцейських і працівників поліції, не надання допомоги іншим поліцейським, не стримування інших поліцейських від вчинення правопорушень; 15) не дотримання правил носіння однострою та знаків розрізнення; 15) не сприяння керівникові в організації дотримання службової дисципліни, не інформування керівника про будь-які порушення службової дисципліни; 16) перебування на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 17) невжиття заходів із забезпечення безперервного та цілодобового захисту суверенітету України і територіальної цілісності України, виконання завдань поліції і реалізації повноважень поліції з метою відсічі збройної агресії ворога проти України.
Статтею 13 вказаного вище Статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Аналіз вищезазначених норм діючого законодавства свідчить про те, що обов`язковою умовою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення є наявність встановленого факту невиконання чи неналежного виконання ним службової дисципліни, а також наявність обґрунтованих підстав для застосування до працівника органів поліції заходів дисциплінарного стягнення.
Відповідно до ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
З матеріалів справи, зокрема з матеріалів службового розслідування, колегією суддів встановлено, що 11.05.2022 лейтенант поліції ОСОБА_1 перебував вдома після добового чергування та, приблизно о 22.00, пішов відпочивати. Поки останній спав ОСОБА_3 взяла його табельну вогнепальну зброю - пістолет Макарова та здійснила самогубство шляхом пострілу у голову. На момент вчинення самогубства пістолет знаходився в поясній кобурі на форменому одязі поліцейського. Вказану вогнепальну зброю останній отримав в черговій частині Харківського РУП № З ГУНП в Харківській області 24.02.2022 на постійне зберігання.               
Про    вказану    подію,    12.05.2022     ОСОБА_1    повідомив    чергову   частину Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області.       
Опитаний під час проведення службового розслідування лейтенант поліції ОСОБА_1 пояснив, що 11.05.2022 приблизно о 14.00 він зустрівся зі своїми друзями, після чого разом з ними поїхав за місцем свого мешкання. Там він забрав свою дівчину ОСОБА_3 , та вони усі разом поїхали робити шашлики до знайомих за адресою: АДРЕСА_1 . Під час відпочинку вони вживали пиво. Точну кількість вжитого алкоголю назвати не може, але вважає, що вживали у помірній кількості. У ході спілкування між лейтенантом поліції ОСОБА_1 та його дівчиною виник конфлікт через ревнощі, внаслідок чого остання самостійно пішла додому. Пізніше він разом із своїм сусідом, який також був серед відпочиваючих, теж пішли додому. Коли вони зайшли до квартири ОСОБА_1 то побачили, що на кухні був безлад та розбитий посуд, ОСОБА_3 вдома не було. Вони почали прибирати у кімнаті, а коли закінчили сусід пішов додому, а лейтенант поліції ОСОБА_1 став чекати повернення своєї дівчини, бо змоги зателефонувати їй не було з причини того, що останній загубив свій мобільний телефон. Приблизно о 05.00, його дівчина повернулась додому, та між ними сталась ще одна конфліктна ситуація, але останній зазначає що під час сварки вони заспокоїлись та пішли разом спати. На момент коли лейтенант поліції ОСОБА_1 лягав спати отриманий ним АКС-74У знаходився в його службовому кабінеті в приміщенні ХРУП № З ГУНП в Харківській області, а пістолет Макарова у кобурі в шафі. Пістолет був розряджений та на запобіжнику. Також він пояснив, що зброю отримав 24.02.2022 на постійне зберігання в зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України. З правилами носіння, зберігання та користування вогнепальною зброєю ознайомлений, але зазначив, що зберігати зброю у сейфі в нього можливості не було через його відсутність. З ОСОБА_3 був знайомий приблизно півтора місяці. Наслідки залишення зброї без нагляду останній не усвідомлював через те, що вважав нібито постійно контролює її.
Опитаний начальник відділення сектору дізнання ХРУП № З ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_4 пояснив, що 12.05.2022 на його особистий номер зателефонував лейтенант поліції ОСОБА_1 та повідомив, що його співмешканка ОСОБА_3 здійснила самогубство шляхом пострілу в голову з табельної вогнепальної зброї останнього. Про вказану подію, ОСОБА_4 доповів керівництву та надав наказ ОСОБА_1 залишатись на місці події та чекати прибуття слідчо - оперативної групи та співробітників ДБР. Після цього, він виїхав на місце події, де перебував увесь час. Лейтенанта поліції ОСОБА_1 характеризує як старанного поліцейського, заходи особистої безпеки при поводженні зі зброєю, матеріальну частину, а також правила поводження знає, успішно складав заліки з цього напрямку діяльності. Також пояснив, що уся зброя що була отримана останнім здана до чергової частини ХРУП № З ГУНП в Харківській області, окрім тих частин зброї які були вилучені під час проведення огляду місця події поліцейськими ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області, а саме 1-го-магазину від пістолет Макарова, 7-ми набоїв та 1-ї гільзи.
Відповідно до книги інструктажів ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області 24.02.2022 ОСОБА_1 перед отриманням зброї пройшов цільовий інструктаж, про що поставив свій підпис. Крім того, останній здав залік з заходів безпеки при поводженні зі зброєю на підставі наказу МВС України від 01.02.2016 № 70, про що в заліковій відомості також поставив свій підпис.
Отже, за висновками службового розслідування, вказаний поліцейський пройшов інструктаж щодо неухильного дотримання під час несення служби заходів особистої безпеки та поводженні зі зброєю.
Також судом з`ясовано, що відповідачем під час проведення службового розслідування було встановлено у діях лейтенанта поліції ОСОБА_1 порушення службової дисципліни, що виразилося у порушенні вимог:
1) пункту 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" у частині недотримання положень Конституції України, законів України та інших нормативно правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, не професійного виконання своїх службових обов`язків;
2) пункту 1, 2, 6, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у частині бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; ознайомившись і знаючи закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки їх не    виконав;    неутримання    від    протиправних   дій,    які    підривають    авторитет Національної поліції України; невиконання зобов`язання не сприяння своїми діями керівникові в організації дотримання службової дисципліни;
3)   абзаців   1,   2   пункту   1   розділу   II   Правил   етичної   поведінки   поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.09.2016 № 1179, у частині недотримання положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, а також непрофесійного виконання своїх службових обов`язків;
4) пунктів 1 та 3 статті 6 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 № 70 у частині неточного виконання вимог, встановлених зазначеним нормативно-правовим актом;
5) пункту 6 статті 10 розділу І Наказу № 70, у частині невиконання категоричної заборони залишати зброю без нагляду;
6)   статті   1   розділу   І Наказу   №   70,   у   частині   необачливого   поводження   з вогнепальною зброєю;       
7)   частини   5   розділу     І Інструкції   з   організації   забезпечення,   зберігання   та експлуатації озброєння в Національній поліції України затвердженої наказом МВС України від 11.10.2018 № 828 у частині порушення належних умов зберігання табельної вогнепальної зброї та боєприпасів.
З наведеного відповідачем було зроблено висновок, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни, бо вчинок ОСОБА_1 вказує на дискредитацію звання поліцейського і негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції України з боку суспільства та стороннього розсудливого спостерігача.
Під час проведення службового розслідування обставин, що пом`якшують відповідальність лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарною комісією встановлено не було.
Натомість, були встановлені обставини, які обтяжують відповідальність поліцейського, а саме: вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; настання тяжких наслідків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку, у вигляді смерті цивільної особи.
Крім того, відповідачем у висновках службового розслідування було зазначено, що суттєвою обставиною, за якої вчинений дисциплінарний проступок є воєнний стан, тобто той стан, коли на поліцейського покладено додаткові повноваження, а Український народ розраховує на те, що поліцейські як представники держави, будуть сумлінно виконувати свої обов`язки. Вчинений позивачем проступок свідчить про повне нехтування та зневажання своїм статусом та посадою поліцейського, проявленим абсолютно безвідповідальним ставленням його до Українського народу, якому він зобов`язаний служити, своїх службових обов`язків, що є грубим порушенням службової дисципліни та абсолютно дискредитує позивача як поліцейського.       
Колегією суддів встановлено, що наказ про призначення службового розслідування від 16.05.2022 № 632  виданий в межах повноважень відповідної посадової особи та з підстав, передбачених статтею 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, пункту 1 розділу ІІ, абзацу першого пункту 2 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893.
Вказаний наказ прийнятий з метою перевірки можливого порушення службової дисципліни з боку позивача, наказ прийнято на підставах та в межах повноважень відповідного керівника.
Також встановлено, що службове розслідування відносно позивача проведено у строки, визначені ч. 3 ст. 26 Дисциплінарного статуту.
Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Відповідно до підпункту 2 пункту 9 розділу VI Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 (далі - Порядок проведення службових розслідувань), у разі якщо уповноважений керівник не має права на накладення конкретного виду дисциплінарного стягнення на поліцейського, він затверджує висновок службового розслідування і одночасно порушує перед старшим прямим керівником, наділеним правом накладати таке стягнення, клопотання про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського.
Відповідно до частини шостої статті 20 Дисциплінарного статуту, керівник, не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, може порушити перед уповноваженим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до пункту 1 розділу VII Порядку проведення службових розслідувань, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення. Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності. Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту.
Відповідно до частини п`ятої статті 15 Дисциплінарного статуту передбачено, що кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.
Колегією суддів з матеріалів службового розслідування встановлено, що позивач надав пояснення щодо себе в ході службового розслідування.
Відповідно до частини третьої статті 19 Дисциплінарного статуту, під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, шо пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
В ході проведення службового розслідування комісія взяла до уваги всі обставини, які обтяжують відповідальність позивача та які пом`якшують.
Вказані висновки колегія суддів вважає такими, що відповідають обставинам, встановленим в ході службового розслідування.
Як вбачається з висновку службового розслідування, сутність виявлених порушень полягає у вчиненні дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1 та 3 статті 6 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 № 70 у частині неточного виконання вимог, встановлених зазначеним нормативно-правовим актом; пункту 6 статті 10 розділу І Наказу № 70, у частині невиконання категоричної заборони залишати зброю без нагляду;   статті   1   розділу   І Наказу   №   70,   у   частині   необачливого   поводження   з вогнепальною зброєю;   частини   5   розділу     І Інструкції   з   організації   забезпечення,   зберігання   та експлуатації озброєння в Національній поліції України затвердженої наказом МВС України від 11.10.2018 № 828 у частині порушення належних умов зберігання табельної вогнепальної зброї та боєприпасів.
Як було встановлено судом та не заперечувалось сторонами по справі, 24.02.2022 у черговій частині Харківського РУП № З ГУНП в Харківській області оперативним черговим було видано позивачу на постійне зберігання закріплену за ним табельну вогнепальну зброю та боєприпаси до неї.
Слід зазначити, що організацію забезпечення зброєю, боєприпасами, спеціальними засобами, засобами індивідуального захисту, приладами та іншим захисним спорядженням у Національній поліції України, їх зберігання та експлуатацію визначено Інструкцією з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в Національній поліції України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.10.2018 № 828 (далі - Інструкція № 828).
Відповідно до ч. 3 розд. IV Інструкції № 828 підставами для видачі поліцейському зброї, боєприпасів, спеціальних засобів та засобів індивідуального захисту є: 1) витяги з наказів про видачу зброї, у тому числі для проведення навчально-тренувальних стрільб; 2) затверджені керівником органу (підрозділу) поліції розрахунки в книзі нарядів, складені на підставі графіків чергувань; 3) рапорти на ім`я керівника органу (підрозділу) поліції щодо видачі зброї окремим поліцейським для виконання службових завдань, чищення зброї (на підставі затверджених графіків) з резолюцією керівника про видачу; 4) рапорти на ім`я керівника органу (підрозділу) поліції щодо видачі зброї поліцейським інших органів (підрозділів) поліції, які перебувають у відрядженні, з резолюцією керівника про видачу, витяг з наказу про відрядження, службове посвідчення та облікова картка зброї та боєприпасів поліцейського, який виїжджає у службове відрядження; 5) затверджені керівником органу (підрозділу) поліції окремі відомості про видачу зброї під час уведення в дію спеціальних оперативних планів та визначення ступенів готовності.   
За наявності підстав для видачі зброї, боєприпасів, спеціальних засобів та засобів індивідуального захисту оперативний черговий (або особа, яка тимчасово його замінює) видає поліцейським закріплену за поліцейським табельну вогнепальну зброю та боєприпаси - в обмін на картку-замісник за наявності підписів осіб, які їх отримують: у книзі нарядів - для виконання службових обов`язків чи проведення занять зі службової підготовки на строк не більше доби; у книзі видачі й приймання озброєння - в інших випадках (п. 1 ч. 4 розд. IV Інструкції № 828).
Пунктом 1 частини 3 розділу VI Інструкції № 828 передбачено, що видача на постійне зберігання і носіння поліцейськими табельної вогнепальної зброї та боєприпасів здійснюється за наявності умов для їх зберігання за місцем проживання поліцейських та після складання ними заліків щодо передбачених чинним законодавством вимог до порядку зберігання, носіння, використання і застосування зброї, заходів безпеки під час поводження з нею та матеріальної частини зброї.
Належні умови зберігання табельної вогнепальної зброї та боєприпасів передбачають наявність за місцем постійного проживання поліцейського прикріпленого до стіни або підлоги металевого ящика із внутрішнім замком, який виключав би можливість доступу сторонніх осіб до зброї, боєприпасів та спеціальних засобів (ч. 5 розділу VI Інструкції № 828).
Нормами ч.ч. 6, 7 розділу VI Інструкції № 828 визначено, що постійне зберігання та носіння табельної вогнепальної зброї, боєприпасів і спеціальних засобів дозволено поліцейському, який успішно склав заліки відповідно до Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.02.2016 № 70, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.02.2016 за № 250/28380 на підставі рапорту такого поліцейського та акта обстеження умов його постійного місця проживання. Рішення про надання поліцейському дозволу на постійне зберігання, носіння табельної вогнепальної зброї, боєприпасів і спеціальних засобів оформлюється наказом органу (підрозділу) поліції, в якому зберігаються зброя, боєприпаси та спеціальні засоби. Рапорти з дозволом на видачу табельної вогнепальної зброї, боєприпасів і спеціальних засобів передають відповідальному за озброєння. Акти обстеження умов проживання поліцейського разом із витягами з наказів про закріплення табельної вогнепальної зброї, боєприпасів і спеціальних засобів, а також аркуші контролю за порядком зберігання і носіння табельної вогнепальної зброї, боєприпасів та спеціальних засобів, які закріплені для постійного носіння за поліцейським, зберігаються в номенклатурній справі.
Як було встановлено судом та не заперечувалось відповідачем по справі, а також підтверджується листом від 23.08.2022  за № 3845 начальника ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області Е.Коваленко, що приймаючи рішення про видачу позивачу на постійне зберігання табельну вогнепальну зброю, відповідачем не було обстежено умови мого постійного місця проживання та не складено відповідний акт, тобто не з`ясовано чи відповідають наявні за місцем   постійного проживання умови належним умовам зберігання табельної вогнепальної зброї та боєприпасів, визначеним чинним законодавством.
З огляду на введення в країні воєнного стану, незважаючи на відсутність акта обстеження умов постійного місця проживання позивача, який вимагається вимогами Інструкції № 828, відповідачем було прийнято рішення про видачу позивачу табельної вогнепальної зброї на постійне зберігання.
На думку суду першої інстанції, невиконання вимог відповідачем  вимог Інструкції № 828 щодо обстеження умов  постійного місця проживання  позивача та не складення відповідного акту прямо вплинуло на обставини притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
Як виснував суд першої інстанції, згідно із вимогами Інструкції № 828 саме відповідач перед прийняттям рішення про видачу позивачу табельної вогнепальної зброї на постійне зберігання повинен був переконатися у наявності належних умов її зберігання, а у разі відсутності таких умов - прийняти рішення про відмову у видачі зброї.
Втім колегія суддів уважає, що за відсутності належних умов зберігання, позивач будучі обізнаним про необхідність вжиття заходів безпеки при поводженні зі зброєю, так само міг відмовитись від отримання такої зброї або ж вжити всі можливі від нього заходи задля створення належних умов зберігання табельної вогнепальної зброї.
Так, підпунктом 2 пункту 6 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженою наказом МВС України від 01.02.2016 №70, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 17.02.2016 за №250/2838 (далі Інструкція) передбачено, що поліцейський, за яким закріплена вогнепальна зброя, зобов`язаний забезпечити зберігання зброї і підтримувати її у справному та змащеному стані, пп.6 п.10 встановлено категоричну заборону залишення зброї без нагляду, а також можливості її передання іншим особам.
Вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх без винятку поліцейських центрального органу управління поліції, його територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах (далі - орган поліції), державних установ (далі - установа), навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - заклад).
Пунктом 3 розділу І встановлено, що забезпечення особистої безпеки поліцейськими при поводженні зі зброєю є складовою частиною службової діяльності органів (закладів, установ) поліції і здійснюється під час, зокрема отримання і здачі зброї в черговій частині органу (закладу, установи) поліції.
Як підтверджено матеріалами справи, відповідно до книги інструктажів ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області 24.02.2022 ОСОБА_1 перед отриманням зброї, пройшов цільовий інструктаж, про що поставив свій підпис. Крім того, останній здав залік з заходів безпеки при поводженні зі зброєю на підставі наказу МВС України від 01.02.2016 № 70, про що в заліковій відомості також поставив свій підпис.
Отже, вказаний поліцейський пройшов інструктаж щодо неухильного дотримання під час несення служби заходів особистої безпеки та поводженні зі зброєю та був обізнаний про категоричну заборону залишення зброї без нагляду.
Колегія суддів звертає увагу на обов`язок поліцейського в незалежності від того де він перебуває та в яку пору доби вживати всіх можливих від нього заходів задля недопущення заволодіння належною йому зброєю іншими особами. З цього правила не може бути виключення, адже мова йде про зберігання джерела підвищеної небезпеки, за яке поліцейський несе особисту відповідальність, передбачену законом.
Водночас, як встановлено матеріалами службового розслідування позивач зберігав зброю в шафі, яка була відкрита до стороннього доступу, в тому числі до доступу співмешканки позивача, з якою він був знайомий, як сам вказує позивач, не більше півтора місяця.
Колегія суддів уважає, що  в даному випадку позивач однозначно допустив порушення зберігання правил поводження зі зброєю, що призвело до фатальних наслідків. 
Колегія суддів вважає, що початок збройної агресії російської федерації проти України з 24.02.2022 мав вплив на обставини, які входять до предмету доказування в даній справі, що має бути враховано судом при прийнятті рішення.
Отже, в період воєнного стану поведінка поліцейських як осіб, задіяних у заходах по забезпеченню оборони та захисту держави, має в повній мірі відповідати цілям та меті роботи Національної поліції України.
При цьому, враховуючи обстановку в. м.Харкові та області на момент проведення службового розслідування, ведення на частині такої території активних бойових дій та постійні обстріли, суд  уважає, що позивач, добровільно взявши на зберігання зброю у власному приміщенні, повинен був вжити всіх необхідних від нього заходів задля недопущення заволодіння зброєю іншими особами. При цьому зберігання зброї у шафі у відкритому доступі у власному приміщенні, до якого мають доступ інші особи, розцінюються колегією суддів як неналежне поводження зі зброєю та порушення правил її зберігання.
Відтак, на переконання колегії суддів, матеріалами службового розслідування підтверджується те, що поведінка позивача є цілком несумісною з вимогами, які ставляться до поліцейських, особливо, в період дії воєнного стану.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів уважає, що невиконання вимог відповідачем  вимог Інструкції № 828 щодо обстеження умов  постійного місця проживання  позивача та не складення відповідного акту  не можуть нівелювати встановлені Інструкцією № 70 обов`язки щодо категоричної заборони залишення зброї без нагляду, а також можливості її передання іншим особам, про що позивачу, як поліцейському, було достаменно відомо.
Згідно з ч.ч. 3,7,8,9 ст. 19 Дисциплінарного статуту НПУ під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.
За частинами 2,3 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Відповідно до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
З аналізу положень Розділу ІІІ Дисциплінарного статуту вбачається, що зазначений перелік визначений таким чином, що кожне наступне стягнення є суворішим за попереднє. Отже, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції є найсуворішим дисциплінарним стягненням.
Колегія суддів, з огляду на встановлені у цій справи фактичні обставини, а також вчинення проступку позивачем в період дії військового стану, дійшов висновку, що відповідачем правомірно обрано позивачу такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції, адже вчинений позивачем проступок є таким, що негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства. Такий захід дисциплінарного впливу застосовано відповідачем обґрунтовано, розсудливо, пропорційно, тобто з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований.
Слід зазначити, що враховуючи те, що позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.
Аналогічна правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 815/2705/16, від 24.06.2021 у справі № 826/7830/17.
Відтак, з урахуванням висновків суду, викладених вище, стосовно доведеності в ході службового розслідування зазначених відповідачем порушень в діях позивача, колегія суддів вважає, що застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є пропорційним, а його застосування є наслідком порушення позивачем вимог п.1 ст. 8, п. 1, 2, ч. 1 та ч. 2 ст. 18 Закон України "Про Національну поліцію",  пунктів 1 та 3 статті 6 розділу І Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю, затвердженої наказом МВС України від 01.02.2016 № 70 у частині неточного виконання вимог, встановлених зазначеним нормативно-правовим актом;  пункту 6 статті 10 розділу І Наказу № 70, у частині невиконання категоричної заборони залишати зброю без нагляду;   статті   1   розділу   І Наказу   №   70,   у   частині   необачливого   поводження   з вогнепальною зброєю.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем доведено в повному обсязі обґрунтованість прийняття спірних наказів та пропорційність обраного виду дисциплінарного стягнення вчиненому позивачем порушенню, тому спірні накази відповідача прийняті на підставі та відповідно до норм чинного законодавства, а відтак скасуванню не підлягають, вимоги позову в частині поновлення на посаді та оплати вимушеного прогулу, як похідні, також слід залишити без задоволення.
Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, зробив помилкові висновки.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2022   прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області задовольнити.
          Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.09.2022 по справі № 520/4890/22 скасувати.
          Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1                до     Головного управління Національної поліції в Харківській області    про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити певні дії -    відмовити.       
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог    ст.327, ч.1 ст.329 КАС України

Головуючий суддя 		І.С. Чалий	
Судді	   	В.В. Катунов    І.М. Ральченко   	
Повний текст постанови складено   29.05.2023.