КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 757/31542/22-п                                             Головуючий у І інстанції - Бортницька В. В.
апеляційне провадження № 33/824/1386/2023          Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.                

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
13 квітня 2023 року                                                                                                         м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Гуль В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Небельського Ростислава Орестовича, який діє від імені та в інтересах особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , на Постанову Печерського районного суду міста Києва від 29 грудня 2022 року, - 
 
В С Т А Н О В И В:
 
Постановою Печерського районного суду міста Києва від 29 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду, адвокат Небельський Р. О., діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Київського апеляційного суду із апеляційною скаргою, у якій просив скасувати постанову Печерського районного суду міста Києва від 29.12.2022 року та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити.
В обгрунтування своїх вимог захисник зазначає, що постанова суду першої інстанції прийнята із порушенням норм матеріального й процесуального права.
Зокрема, на переконання захисника, суд розглянув справу без належного повідомлення ОСОБА_1 про дату та час її розгляду чим порушив гарантоване ОСОБА_1 статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий суд.
Також, в апеляційній скарзі захисник вказує, що під час розгляду справи суд формально обмежився дослідженням лише протоколу про адміністративне правопорушення і результатом тестування на алкоголь у крові особи, проігнорувавши необхідність встановлення законності підстав зупинки працівниками патрульної поліції транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , а також інші докази у справі, чим допустив неповноту судового розгляду.
Під час апеляційного перегляду постанови суду, від адвоката Воронцова Д.Ю., який також є захисником Шкляра С.В. надійшли письмові пояснення, у яких захисник вказує на формальний підхід суду до дослідження усіх обставин справи, що призвело до ухвалення судового рішення із порушенням вимог законності та обґрунтованості.
Заслухавши у судовому засіданні, захисників Небельського Р.О. та Воронцова Д.Ю., які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи та подані апеляційному суду докази вважаю, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з огляду на такі підстави.
Суд, у відповідності з приписами статті 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Даних вимог закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суд першої інстанції не дотримався, оскільки неповно з'ясував обставини справи, надав неправильну оцінку наявним у ній доказам, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За правилами статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно із статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом першої інстанції встановлено, що 15 жовтня 2022 року о 22 год 30 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки MercedesBenz, д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.
Згідно із актом огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд проведений у зв'язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук та почервоніння обличчя. Огляд на стан сп'яніння проводився за допомогою приладу DragerAlcotestARMF 0293, на місці зупинки транспортного засобу, зі згоди водія у встановленому законом порядку.
Оглядом на стан сп'яніння встановлений позитивний результат, 0,56 %, чим порушено вимоги підпункту а) пункту 2.9. Правил дорожнього руху та передбачено відповідальність за        ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Частиною 2 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
В матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься оптичний диск, який було долучено до адміністративного матеріалу та направлено на розгляд суду першої інстанції. Втім, як встановлено під час апеляційного перегляду справи, зокрема у судовому засіданні, що відбулось 30 березня цього року, вказаний диск не містить відеозапису із нагрудних камер патрульних поліцейських, на яких могли б бути зафіксовані події проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння.
Крім того, під час апеляційного перегляду справи, захисником Небельським Р.О. подано копію, а у судовому засіданні, що відбулося 13 квітня цього року, надано для огляду апеляційному суду оригінал відповіді, отриманий на адвокатський запит від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у місті Києві від 29.03.2023 вих. № 567аз/41/11/2/02-2023.
Згідно із вказаною вище відповіддю інформація, яка зафіксована із використанням портативних відеореєстраторів, працівниками поліції є інформацією із обмеженим терміном зберігання і не може перевищувати більше 30 діб з моменту фіксування події на відповідний прилад. У зв`язку з тим, що із дати подій пройшло більше місячного терміну, надання відеозапису із нагрудних камер патрульних поліцейських немає можливості.
Із тексту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції не досліджував відеозапис із нагрудних камер патрульних поліцейських, обмежившись лише посиланням на протокол про адміністративне правопорушення та результатом тестування на алкоголь 0,56 проміле.
В судовому засіданні захисник Небельський Р.О. заявив про те, що на місці проведення як тестування, так і огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, ОСОБА_1 заперечував результати тестування, в акті огляду на стан сп`яніння, в якому зазначено, що з результатами огляду згоден, свого підпису не ставив і про цю обставину дізнався вже з матеріалів цієї адміністративної справи. При цьому просив пред`явити йому  сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Відповідно до п. 12 розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (надалі - Інструкція) У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров 'я.
Відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп 'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до ц. 7 розділу 1 Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп 'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров 'я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
З матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 , який не погодився з результатами  спеціального технічного засобу, відповідно не проводено такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Таким чином, встановлено, що процедура освідування на стан алкогольного сп`яніння порушена, тому не може вважатися дійсною, враховуючи при цьому, що відсутня відеофіксація даної події, не підтверджено цю фіксацію і свідками, в той час як обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. 
Ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161. Series А заява № 25).
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Апеляційний суд вказує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення є формою службового документу уповноваженого органу, у якому відображаються необхідні відомості у випадку виявлення адміністративного правопорушення. Сам по собі факт складання протоколу не є доказом вини особи. Протокол оцінюється сукупно з іншими зібраними доказами.
Інші документи, наявні в матеріалах справи не спростовують висновку апеляційного суду про те, що вирішуючи справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суд неповно дослідив усі обставини справи та дійшов неправильного висновку про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.
Також апеляційний суд звертає увагу, що матеріали справи містять Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАР № 6029937 від 15.10.2022 року (а.с. 5), згідно з яким ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 680,00 грн.
Під час апеляційного перегляду справи було встановлено, що огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та як наслідок - складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, передувала зупинка працівниками патрульної поліції транспортного засобу марки MercedesBenz, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 у зв`язку з ненаданням ним переваги в русі автомобілю поліції, який рухався з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольорів.
У судовому засіданні, що відбулося 30 березня цього року, захисником Небельським Р.О. подано апеляційному суду завірену копію Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 02.02.2023 року, ухвалене у справі № 761/24257/22, яким визнано протиправною та скасовано Постанову серії ЕАР № 6029937 від 15.10.2022 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
За змістом статті 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати у тому числі інші обставини, що мають значення для правильного вирішеннясправи.
Абзац 7 статті 294 КУпАП визначає, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Враховуючи, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва в адміністративній справі № 761/24257/22 ухвалено пізніше за оскаржувану захисником Небельським Р.О. постанову (03 лютого 2023 року) вважаю, що з огляду на положення статі 294 КУпАП наявні підстави для дослідження нових доказів, що можуть вплинути на правильне вирішення цієї справи.
Досліджуючи рішення Шевченківського районного суду міста Києва, ухвалене 03 лютого 2023 року, у адміністративній справі № 761/24257/22 доходжу висновку, що обставини розгляду цієї справи тісно пов`язані із подальшим притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зокрема, розглядаючи справу № 761/24257/22 суд встановив, що жодних пояснень свідків та доказів здійснення фото- чи відеофіксації, які б підтвердили порушення позивачем ПДР України, крім викладених інспектором обставин, в постанові не міститься. При цьому, долучені до матеріалів справи докази не містять будь-яких відомостей, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме не надання позивачем переваги в русі автомобілю поліції, який рухався із увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольорів.
За наслідком розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Шевченківський районний суд міста Києва дійшов висновку, що при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6029937 від 15.10.2022 не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а тому така Постанова складена за відсутності встановлених законом підстав, є протиправно та підлягає скасуванню.
За положеннями частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
У Постанові від 15 березня 2019 року, у справі № 686/686/11314/17, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Судузазначив, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть зупиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.
Отже, враховуючи скасування Шевченківським районним судом міста Києва Постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, усі подальші дії працівників патрульної поліції, у тому числі перевірка ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння були здійснені за відсутності будь-яких правових підстав, а тому подальше складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 364558 від 15.10.2022 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є також незаконним.
Інші доводи апеляційної скарги захисника Небельського Р. О. та письмових пояснень захисника Воронцова Д. Ю. не впливають на висновок апеляційного суду щодо незаконності постанови суду від 29 грудня 2022 року та необхідності її скасування.
Також у Постанові від 08.07.2020 року, у справі 177/525/17, Верховний Суд вказав, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Крім того, у своїх численних рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що принцип презумпції невинуватості вимагає, аби всі сумніви щодо винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності тлумачились на користь такої особи.
Зрештою, у пункті 4.1 Рішення від 22.12.2010 року, у справі № 23-рп/2010, Конституційний суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. До таких презумпцій належить і встановлена ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй ( частина друга статті 8 Конституції України).
За обставин досліджених під час апеляційного перегляду цієї справи, слід дійти висновку про відсутність події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
З урахуванням наведеного вище, апеляційна скарга захисника Небельського Р. О. підлягає задоволенню, постанова Печерського районного суду м.Києва від 29 грудня 2022 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасуванню, а провадження - закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,
 
                                                     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Небельського Ростислава Орестовича, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 22 грудня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1ст.130 КУпАП - скасувати.
Провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю за відсутністю події і складу  у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                                                                  В.В. Гуль