П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

27 квітня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 496/3562/22	
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
смт. Овідіополь;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
02.02.2023 року;
Головуючий в 1 інстанції: Кириченко П.Л.
              П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Крусяна А.В.
– Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 лютого 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, інспектора роти №3 батальйону №2 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Чибісова Микити Юрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
скасувати постанову Серії ЕАР №5709779 по справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Чибісовим Микитою Юрійовичем;
закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення і скасувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що 05 серпня 2022 року інспектором патрульної поліції винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення (штрафу) у розмірі 340 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП та зафіксованого не в автоматичному режимі, Серії ЕАР №5709779.
Оспорюючи правомірність та обґрунтованість адміністративного стягнення, позивач вказує на невідповідність постанови інспектора поліції вимогам законодавства про адміністративні правопорушення, у тому числі вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06.11.2015 року №1376, Закону України «Про Національну поліцію», оскільки в постанові у відповідних розділах відсутні відомості про: дату винесення постанови; дату розгляду справи; особу, яка керувала транспортним засобом; роз`яснення окремих норм КУпАП (ст.ст. 287, 288, 291, 292 КУпАП); прилад, яким проводилась фіксація швидкісного режиму.
Також, з посиланням на положення статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», позивач зазначає, що при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу відповідна фото – і відеотехніка повинна бути розміщена у визначеному порядку – стаціонарно вмонтованим способом. Наполягає на тому, що проведення моменту фіксації швидкості автомобіля «з руки (рук)» дає більшу похибку, ніж передбачену свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля.
З урахуванням наведеного у сукупності, позивач вказує, що винесена з порушеннями норм чинного законодавства постанова інспектора патрульної поліції не може мати правових наслідків у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 лютого 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Суд скасував постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 5709779 від 05.08.2022 р., якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрив.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесений судовий збір у розмірі 496,20 гривень.
Вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що повірка лазерного вимірювача швидкості TruCAM II LTI 20/20 TCО08449 відповідно до Свідоцтва «Про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки» №22-01/23906 відбулася 11.11.2022 року. Даних щодо правильності роботи вимірювача швидкості станом на 05.08.2022 року, на момент виявлення правопорушення і притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суду не надано, через що є сумнів у перевищені швидкості на 3 км/год від похибки вимірювача у 2 км/год.
У зв`язку із чим, з посиланням на положення статті 77 КАС України, статтей 7, 245, 251, 280 КУпАП, суд першої інстанції визначив, що сама по собі постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Разом з цим, з огляду на аналіз положень статтей 222, 255, 258 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що розглядати справи та приймати по ним рішення щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за правопорушення передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП можуть не всі працівники Національної поліції, а лише ті, які крім спеціальних звань мають на це ще й відповідні повноваження.
Не надання відповідачем доказів того, що лейтенант Чибіс М.Ю. мав повноваження на складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП, позбавляє суд можливості визначитися з тим, що вказана посадова особа органу поліції правомірно, на підставі і у межах своїх повноважень склала оспорювану постанову.
Оскільки відповідач не виконав свій обов`язок і доказів правомірності свого рішення не надав, суд першої інстанції вбачав всі підстави для скасування оспорюваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача.
В апеляційній скарзі Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про залишення без задоволення позовної заяви.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що представлені суду відеозапис за лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів TruCAM II LTI 20/20 №TC008449, роздруківка з лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів TruCAM II LTI 20/20 №TC008449 відповідають вимогам статті 251 КУпАП, статтей 72, 73, 74, 75, 76 КАС України, відображають обставини, які описані в оспорюваній постанові, є доказами адміністративного правопорушення, які одержані в установленому порядку, належними, допустимими та достовірними для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Помилковість висновків суду першої інстанції про недоведеність відповідачем правомірності свого рішення полягає й в тому, що Свідоцтво про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/23906 від 08 листопада 2021 року дійсне з 08 листопада 2021 року по 08 листопада 2022 року, а відтак, станом на 05 серпня 2022 року (дата вчинення позивачем адміністративного правопорушення) вказане Свідоцтво є дійсним та підтверджує повірку лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM II №ТС008449.
Неправильність висновків суду першої інстанції про неправомірність оспорюваної постанови полягає й у тому, що відповідно до підпунктів 6, 7 пункту 2.1 розділу ІІ Посадової інструкції інспектора роти батальйону полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.11.2018 року №5112, інспектор відповідно до покладених на нього завдань під час несення служби здійснює, у тому числі: розгляд справ про адміністративні правопорушення, застосовує заходи адміністративного впливу до правопорушників у випадках та спосіб, які передбачені законодавством. Відтак, інспектор роти №3 батальйону №2 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Чибісов Микита Юрійович наділений повноваженнями на розгляд справи про адміністративне правопорушення та накладення відповідного адміністративного стягнення.
Окремо апелянт звертає увагу на те, що у позові позивачем не зазначалось про сумніви у наявності в інспектора патрульної поліції повноважень на розгляд справи про адміністративне правопорушення. Виходячи за межі позовних вимог у такий спосіб, суд першої інстанції не вжив, передбачених адміністративним процесуальним законодавством, заходів та з власної ініціативи відповідних доказів не витребував. У зв`язку із чим, з метою підтвердження повноважень інспектора патрульної поліції на розгляд справи про адміністративне правопорушення, належним чином засвідчена копія Посадової інструкції інспектора роти батальйону полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції надається відповідачем до суду апеляційної інстанції.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, 05.08.2022 року інспектором роти №3 батальйону №2 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Чибісовим Микитою Юрійовичем у відношенні ОСОБА_1 (посвідчення водія НОМЕР_1 ) розглянуто справу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, зафіксованого не в автоматичному режимі, та винесено постанову Серії ЕАР №57009779 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 340 грн.
Згідно вказаної постанови, підставою для її прийняття стало керування 05.08.2022 року о 09 год. 03 хв. по вул. Балківській, 117 в м. Одеса водієм транспортним засобом NISSAN ROGUE НОМЕР_2 зі швидкістю 75 км/год, чим перевищено максимальне обмеження швидкості в населеному пункті на 25 км/год, що зафіксовано на прилад ТС008449, та порушено п. 12.4 Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись із вказаною постановою, посилаючись на її невідповідність чинному законодавству, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (пункти 1.1, 1.9 Правил).
Згідно із пунктом 1.3 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
За визначенням, наведеним у пункті 1.10 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306, безпечна швидкість - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.
Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху від 10.10.2001 року №1306 передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Слід враховувати, що відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно із статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частинами 1, 2, 3 статті 283 КУпАП передбачено, що, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. 
Постанова повинна містити:
найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;
дату розгляду справи;
відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;
опис обставин, установлених під час розгляду справи;
зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;
прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:
дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;
транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);
технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);
розмір штрафу та порядок його сплати;
правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;
відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Також, виходячи з обставин справи, слід враховувати, що позивач заперечує правомірність накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, що в силу приписів частини 2 статті 77 КАС України зобов`язує відповідача довести правомірність свого рішення та дій і обґрунтованість адміністративного стягнення.
Водночас, відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За правилами частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Так, оспорювана за цим позовом постанова інспектора патрульної поліції, зокрема:
у розділі 1 містить відомості про дату розгляду справи
у розділі 4 містить відомості про особу, стосовно якої розглядається справа ( ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 );
у розділі 5 містить відомості про обставини, установлені під час розгляду справи, та технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис – ТС008449.
у розділі 8 містить відомості про роз`яснення водієві прав за статтею 268 КупАП та строку оскарження постанови за статтею 289 КУпАП.
Також, під час судового розгляду адміністративної справи відповідачем представлено Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки – Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM II №008449. Зазначене Свідоцтво видане 08 листопада 2011 року за №22-01/23906, строком дії до 08 листопада 2022 року, чим спростовуються висновки суду першої інстанції про недоведеність відповідачем правильності роботи вимірювача швидкості станом на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме станом на 05.08.2022 року.
Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача, з якими погодився суд першої інстанції, про те, що вимірювання швидкості транспортного засобу за допомогою технічного приладу TruCAM ІІ LTI 20/20 «з рук» зумовлює вібрацію та, відповідно, впливає на правильність даних і похибки приладу.
При цьому, згідно посібника користувача TruCAM ІІ LTI 20/20, вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM ІІ призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному режимі або автоматичному режимах. Вимірювач відноситься до мобільних приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху. Вимірювач використовується під час контролю швидкості транспортних засобів підрозділами Національної поліції та уповноваженими організаціями. У ручному режимі оператор сам обирає транспортний засіб, швидкість руху якого буде виміряна. При цьому можливий режим фотовідеофіксації. У автоматичному режимі при перевищенні встановленого обмеження швидкості руху транспортних засобів здійснюється фотовідеофіксація події, що має ознаки порушення ПДР.
Таким чином, лазерний вимірювач TruCAM ІІ LTI 20/20 відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів. Окрім основного («ручного режиму роботи») даний лазерний вимірювач швидкості також може бути застосований з метою автоматичного режиму фіксації правопорушення.
Лазерний вимірювач швидкості TruCAM ІІ LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати відповідний транспортний засіб.
При цьому, згідно Свідоцтва від 08 листопада 2011 року №22-01/23906, Лазерний вимірювач швидкості TruCAM ІІ LTI 20/20 має максимально допустиму похибку при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ±2 км/год, в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; ±1 км/год в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.
Отже, за технічними характеристиками, Лазерний вимірювач швидкості TruCAM ІІ LTI 20/20, спроможний здійснювати вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному режимі, а тому його дані можливо розцінювати як беззаперечний доказ по справі.
З наведеного слідує не поширення вимог статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» стосовно порядку розміщення технічних приладів та технічних засобів для виконання поліцією покладених на неї завдань та здійснення повноважень, оскільки ці положення Закону розповсюджуються на автоматичні технічні засоби. 
Згідно обставин справи та наявних у матеріалах справи доказів, підставою для прийняття оскаржуваної постанови від 05.08.2022 року Серії ЕАР №57009779 стало порушення позивачем вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху, а саме останнім допущено перевищення максимального обмеження швидкості в населеному пункті на 25 км/год, чим, з урахуванням максимальної похибки лазерного вимірювача швидкості на ±2 км/год, підтверджується обґрунтованість висновків інспектора поліції про вчиненням водієм адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.
Одночасно апеляційний суд зазначає, що відповідно до частин 1, 4 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
У галузі дії принципу офіційності адміністративний суд зобов`язаний дослідити за власною ініціативою важливі для прийняття рішення з правового спору фактичні обставини, залучити їх до провадження та встановити їх правдивість. Таким чином, адміністративний суд поряд з активністю сторін у доведенні їх тверджень бере на себе ініціативу під час розгляду адміністративної справи.
Не використання процесуальних функцій, наведених у вказаних нормах адміністративного процесуального законодавства, нівелює обґрунтованістю тих чи інших висновків суду за результатом вирішення адміністративної справи.
Так, під час вирішення справи суд першої інстанції, з огляду на положення статті 222 КУпАП, дійшов висновку про не доведення відповідачем наявності у лейтенанта поліції ОСОБА_2 повноважень на складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП.
Водночас, перевіряючи вказані обставини з власної ініціативи, в порушення принципу офіційного з`ясування обставин в адміністративній справі, суд першої інстанції важливі для прийняття рішення докази не витребував.
У зв`язку із чим, колегія суддів вважає за можливе прийняти до розгляду та дослідити поданий апелянтом під час апеляційного розгляду додатковий доказ – Посадову інструкцію інспектора управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, затверджену наказом Департаменту патрульної поліції від 13.11.2018 року №5112, та врахувати ту обставину, що відповідно до положень пунктів 6, 7 Розділу ІІ Інструкції від 13.11.2018 року №5112 інспектор, відповідно до покладених на нього завдань під час несення служби, здійснює: припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, застосовуючи для цього передбачені законодавством права і повноваження; розгляд справ про адміністративні правопорушення, застосовує заходи адміністративного впливу до правопорушників у випадках та спосіб, які передбачені законодавством.
На переконання апеляційного суду, зазначеним підтверджується повнота повноважень інспектора роти №3 батальйону №2 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 на складання оспорюваної постанови та застосування до позивача адміністративного стягнення.
Враховуючи викладене, оскільки висновки інспектора патрульної поліції є обґрунтованими та підтверджені належними доказами, під час прийняття оспорюваної постанови інспектор патрульної поліції діяв на підставі та у межах своїх повноважень, колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції про скасування оспорюваної постанови та вважає за необхідне залишити адміністративний позов без задоволення.
З огляду на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до статті 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення без задоволення позовної заяви у повному обсязі.
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -                   
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції – задовольнити.
Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 лютого 2023 року – скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, інспектора роти №3 батальйону №2 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Чибісова Микити Юрійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення – відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття та оскарженню не підлягає.

         Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко
         
         Судді:                                                                                        А.В. Крусян  
                                                                                                             
                                                                                                                      О.В. Яковлєв