ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/4615/23	Головуючий у 1-й інстанції Воробель Н.П. 	
Провадження № 33/817/275/23 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності,   ОСОБА_1 , - адвоката Вальчук М.М. 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Вальчук М.М. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 травня 2023 року, — 

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 травня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено йому стягнення, з урахуванням ст. 36 КУпАП, у вигляді сплати штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік 
Як визнав суд, 03.03.2023 року о 16 год. 13 хв. на автодорозі М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине 158 км, с. Смиківці, керував автомобілем Audi 100, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора “Drager Aicotest 6810” ARBL-0894 (повірка дійсна до 28.12.2023 року), на табло якого висвітлило показник 0,75 проміле, чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху (далі-ПДР).
       В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвокат Вальчук М.М. вважає постанову суду першої інстанції необґрунтованою та незаконною.
       На переконання апелянта, транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції безпідставно, а разом з тим у матеріалах справи відсутня інформація у зв`язку із чим працівниками поліції було прийнято рішення про зупинку вищевказаного транспортного засобу.
       Вважає, що працівниками поліції грубо порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, оскільки на місці зупинки ОСОБА_1 виявляв бажання пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, про що повідомив працівників патрульної поліції, що підтверджується наявним в матеріалах відеозаписом.
       З огляду на те, що ОСОБА_1 був зупинений без належних на то підстав, ставить питання про застосування доктрини “плодів отруєного дерева”, яка означає безумовну недопустимість доказів при будь-якому порушенні встановленого порядку збирання доказів незалежно від характеру і ступеня.
       Стверджує, що рапорт працівника поліції не може слугувати беззаперечним доказом винуватості ОСОБА_1 , які б давали можливість оцінювати його з точки зору належності та допустимості.
       Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 травня 2023 року відносно ОСОБА_1 і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
       Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Вальчук М.М., яка підтримала подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 травня 2023 року та закрити провадження у справі; дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.
       Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
       Винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_1 , у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України доведена належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
       Так, відповідно до вимог п. 2.9 “а” ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
       Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №039471 від 03 березня 2023 року, 03 березня 2023 року о 16 год. 13 хв. на автодорозі М-30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізвирине 158 км, с. Смиківці, керував автомобілем Audi 100, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора “Drager Aicotest 6810” ARBL-0894 (повірка дійсна до 28.12.2023 року), на табло якого висвітлило показник 0,75 проміле, чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху (далі-ПДР).
       Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
       Цей документ був предметом розгляду у суді першої інстанції та отримав належну правову оцінку з якою суд апеляційної інстанції погоджується.
       Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
       Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції.
       Вказаним відеозаписом зафіксовано, що 03.03.2023 року о 16 год. 45 хв. працівники патрульної поліції було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 та повідомлено останньому, що працівниками поліції зафіксовано як попередньо водій, у якого наявні ознаки алкогольного сп`яніння, сів за кермо автомобіля та розпочав рух транспорти засобом.
       При цьому, матеріалами відеофіксації підтверджується, що водій транспортного засобу дану інформацію на місці зупинки не заперечував, а навпаки зазначив, про те що саме він це вчинив.
       Тому доводи апелянта про порушення працівниками поліції вимог ст.35 Закону України “Про Національну поліцію” щодо відсутності підстав та надуманого приводу для зупинки транспортного засобу є необґрунтованими.
       В подальшому працівник поліції повідомив водієві наявні у нього ознаки сп`яніння та, у відповідності до п.2.5 ПДР України, запропонував пройти огляд на стан сп`яніння, на що водій транспортного засобу ОСОБА_1 погодився.
       За результатом проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння приладом “Drager Alcotest 6810”, встановлено факт алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_1 (результат тесту — 0, 75 проміле).
       З результативно проведеного огляду ОСОБА_1 погодився, що підтверджується матеріалами провадження.
       Таким чином, судом правильно встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 “а” Правил дорожнього руху України, оскільки керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Доводи апелянта про порушення працівниками поліції положень ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року за № 1452/735, з тих мотивів, що водієві не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та не було виписано відповідне направлення на такий огляд, є безпідставними та необґрунтованими. 
       Відсутність направлення на проходження медичного огляду в закладі охорони здоров`я, на що вказує апелянт в апеляційній скарзі, з урахуванням того, що ОСОБА_1 пройшов такий огляд безпосередньо на міці зупинки транспортного засобу, не може свідчити про порушення працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року за № 1452/735, а також жодними чином не спростовує факту перебування ОСОБА_1 . 
       Окрім того, водій ОСОБА_1 погодився з результатом проведеного огляду, що виключало необхідність направлення його для проведення огляду на стан сп`яніння до медичного закладу. 
       Також, апеляційний суд звертає увагу, що більшість доводів апеляційної скарги є аналогічними тим, які були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали належну правову оцінку, з якою апеляційний суд погоджується.        
       Апеляційний суд також звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
       Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 
       Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.
       З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 травня 2023 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

       Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - адвоката Вальчук М.М. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 травня 2023 року щодо ОСОБА_1 — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя