ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року 
м. Київ
справа № 160/14832/22
адміністративне провадження № К/990/14101/23  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Соколова В.М.,
суддів: Калашнікової О.В.,  Єресько Л.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження за наявними матеріалами у суді касаційної інстанції адміністративну справу № 160/14832/22
за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року (суддя Озерянська С.І.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2023 року (суддя-доповідач - Чумак С.Ю., судді: Чабаненко С.В., Юрко І.В.),
УСТАНОВИВ: 
І. Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2022 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі також - відповідач), у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня по 12 серпня 2018 року включно відповідно до приписів абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок № 1078);
- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 3886,46 гривень у місяць за період з 01 березня 2018 року по 12 серпня 2018 року включно в сумі 20 622,69 гривень відповідно до приписів абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078.
В обґрунтування позову зазначено, що в період проходження ОСОБА_1 військової служби індексація його грошового забезпечення здійснювалася не у повному обсязі. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2022 року у справі № 160/18726/21 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) січень 2008 року. Вимоги щодо виплати індексації за період з 01 березня по 12 серпня 2018 року визнано передчасними, оскільки на момент розгляду справи індексація за лютий 2018 року відповідачем не виплачена. Так, відповідачем у порушення абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 не виплачено індексацію грошового забезпечення у фіксованому розмірі 3 886,46 грн у місяць на загальну суму 20 936,74 грн. 
ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2023 року, закрито провадження у справі № 160/14832/22 на підставі пункту 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (по тексту - КАС України).
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, керувався тим, що в провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала справа № 160/18726/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 .
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2022 року у названій справі, яка набрала законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01 березня по 12 серпня 2018 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4 463,15 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 та зобов`язання нарахувати і виплатити на його користь щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення (4 463,15 грн) за період з 01 березня по 12 серпня 2018 року включно в сумі 24 043,42 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.
Звертаючись до суду з позовною заявою з аналогічними позовними вимогами, позивач зазначає, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2022 року було відмовлено в задоволенні позовних за період з 01 березня по 12 серпня 2018 року, оскільки вони були заявлені передчасно. 
Однак, суд першої інстанції установив, що у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2022 року у справі № 160/18726/21 жодного висновку про передчасність заявлених позивачем позовних вимог e цій частині судом зроблено не було. Отже, постановою суду, яка набрала законної сили, позивачу було відмовлено в задоволенні аналогічних позовних вимог.
Відтак, звертаючись до суду з даною позовною заявою, ОСОБА_1 заявляє позовні вимоги аналогічні тим, які вже були вирішені судом та за результатами розгляду яких наявне судове рішення, яке набрало законної сили. При цьому, зміна розміру щомісячної фіксованої індексації та її загальної суми за період з 01 березня по 12 серпня 2018 року не змінює предмету та підстав подання такого позову та не свідчить про наявність нового спору.
За таких обставин і міркувань Дніпропетровський окружний адміністративний суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки є така, що набрала законної сили, постанова суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Третій апеляційний адміністративний, у свою чергу, у повній мірі погодився з мотивами постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали та з висновком про необхідність закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України.
ІІІ. Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух у касаційній інстанції. Позиція інших учасників справи
19 квітня 2023 року на адресу Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 , у якій скаржник просить скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2023 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Вимоги касаційної скарги ґрунтуються на доводах заявника про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, а саме, пункту 4 частини першої статті 238 КАС України. Зазначено, що підставою для застосування судами попередніх інстанцій цієї норми процесуального закону слугувала постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2022 року у справі № 160/18726/21, яка набрала законної сили, щодо спору між позивачем та Військовою частиною НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01 березня по 12 серпня 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) березень 2018 року. Водночас, закриття провадження у справі на підставі цієї норми можливе лише за умови, якщо рішення, яке набрало законної сили, ухвалене за результатами розгляду тотожного позову, тобто повинні збігатися сторони, предмет і підстави позовів. Між тим, предмети позовів у справах №160/18726/21 і цій справі є різними, а тому справа № 160/14832/22 підлягає розгляду по суті позовних вимог.
Ухвалою від 02 травня 2023 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
Від відповідача відзив на касаційну скаргу не надходив, що не є перешкодою для перегляду оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку.
Ухвалою від 08 червня 2023 року Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Соколова В.М. провів необхідні дії з підготовки справи до касаційного розгляду та призначив її до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами на підставі пункту 3 частини першої статті 345 КАС України.
IV. Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються. Позиція Верховного Суду
Згідно з ухвалою від 02 травня 2023 року, касаційне провадження у справі відкрито з метою перевірки доводів щодо неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій пункту 4 частини першої статті 238 КАС України при постановленні ухвали суду першої інстанції, яка залишена без змін постановою апеляційної інстанції, про закриття провадження у справі, що відповідає підставам касаційного оскарження.
Перевіривши доводи касаційної скарги та правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права у межах, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 11-257заі18, неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.
За змістом пункту 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.
Необхідно зауважити на тому, що відповідно до наведеної норми тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
У постанові від 09 жовтня 2018 року у справі № 809/487/18 Верховний Суд зазначив, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.
Отже, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України є одночасна сукупність таких умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність в іншій справі постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи і які набрали законної сили.
Таким чином спірним є питання наявності в межах двох справ одночасної сукупності вищевказаних умов для закриття провадження у справі, що розглядається.
Проаналізувавши підстави, предмет позову та суб`єктний склад сторін у цій справі, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для закриття провадження, оскільки має місце спір, що виник між тими самими сторонами, стосується одного й того самого предмету і заявлений з тих самих підстав, що й у справі № 160/18726/21, за наслідком розгляду якого прийнято постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2022 року, яка набрала законної сили.
Надаючи оцінку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, Суд виходить з такого.
Так, дійсно, в провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала справа № 160/18726/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , у якому предметом позову були вимоги, зокрема про: 
- визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня по 12 серпня 2018 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463 гривні 15 копійок відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078;
- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4463 гривні 15 копійок за період з 01 березня по 12 серпня 2018 року включно в сумі 24043 гривні 42 копійки відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року у справі № 160/18726/21 позов задоволено частково; з-поміж іншого, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня по 12 серпня 2018 року включно відповідно до абзац 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за вказаний період із застосуванням березня 2018 року, як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) та з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078.
Мотивуючи ухвалене рішення в означеній частині, суд першої інстанції зазначив, що позивач має право на індексацію його грошового забезпечення за період з 01 березня по 12 серпня 2018 року відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, однак вимога позивача здійснити нарахування такої індексації у конкретній сумі задоволенню не підлягає з огляду на те, що нарахування індексації належить до безпосередніх повноважень відповідача як роботодавця.
Однак, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2022 року у справі № 160/18726/21 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 року було скасовано в частині вказаних позовних вимог із прийняттям нової постанови у цій частині про відмову в задоволенні позову.
Вказана постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили 27 червня 2021 року.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині нарахування та виплати за період з 01 березня по 12 серпня 2018 року включно щомісячної фіксованої індексації у розмірі 4463,15 грн, Третій апеляційний адміністративний суд зазначив, що за положеннями Закону № 1282-XII та Порядку № 1078 індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з березня 2018 року по серпень 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%, отже відсутні підстави для індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 березня 2018 року по 12 серпня 2018 року. Також апеляційний суд звернув увагу на те, що ані Закон № 1282-XII, ані Порядок № 1078 не містять такого визначення як «фіксована сума індексації».
Отже, у справі № 160/18726/21 вирішено питання, зокрема, про право позивача на нарахування і виплату індексації у період з 01 березня 2018 року по 12 серпня 2018 року з урахуванням пункту 5 Порядку № 1078. Натомість, суди не досліджували питання наявності права, розміру, механізму розрахунку щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення позивача відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078.
Повертаючись до обставин справи, що розглядається, необхідно зазначити, що предметом позову у ній якраз і є питання розрахунку (перерахунку) індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня по 12 серпня 2018 року відповідно до вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.
У касаційній скарзі її автор зазначає про нетотожність позову у цій справі та справі №160/18726/21, оскільки у цьому випадку позовні вимоги стосуються виплати індексації грошового забезпечення у фіксованій величині в розмірі 3 886,46 грн згідно вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078. Тобто, дослідженню у цій справі підлягає питання наявності у позивача права на отримання індексації грошового забезпечення у період з 01 березня 2018 року, виходячи з фіксованої величини, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, яка передбачена зазначеними положеннями Порядку № 1078.
При цьому, заявник касаційної скарги наголошує, що індексація грошового забезпечення у фіксованій величині залежить від суми індексації грошового забезпечення, яка належить до виплати позивачу у лютому 2018 року. Тому, оскільки розрахунок такої суми належав до дискреційних повноважень відповідача і на момент розгляду справи № 160/18726/21 проведений не був, то неможливо було визначити чи перевищило збільшення грошового забезпечення позивача у березні 2018 року суму індексації нараховану в березні 2018 року. Тільки після того, як відповідачем було визначено суму індексації грошового забезпечення нараховану у лютому 2018 року в розмірі 4258,75 грн стало можливим визначити, що збільшення грошового забезпечення позивача у березні 2018 року в порівнянні з лютим 2018 року не перевищив суму індексації, нараховану у березні 2018 року та належна позивачу щомісячна фіксована індексація грошового забезпечення становить 3886,46 грн. За твердженням скаржника, саме ці обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.
У такому контексті Суд зазначає, що предметом позову у цій справі є саме питання наявності розрахунку фіксованої щомісячної індексації грошового забезпечення та її розміру. Вказане не було предметом правової оцінки судами у справі № 160/18726/21, оскільки перевірка правильності нарахованих відповідачем позивачу сум індексації грошового забезпечення з урахуванням абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 не здійснювалася.
Відтак, судами попередніх інстанцій здійснено неправильний порівняльний аналіз підстав і обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги у справі, що розглядається та у справі №160/18726/21.
Ураховуючи, що відповідно до пункту 13 Порядку №1078 спори з питань індексації грошових доходів підлягають розгляду в судовому порядку, питання обчислення суми індексації може бути предметом судового контролю, а позовні вимоги щодо правильності їх обчислення можуть бути заявлені окремим позовом. При цьому, моментом виникнення спірних правовідносин буде ймовірне порушення прав позивача після виплати позивачем індексації грошового забезпечення, з розміром якого останній не погоджується.
Такий правовий підхід узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема у постановах від 15 грудня 2022 року у справі №460/3473/21, від 23 січня 2023 року у справі №340/3391/22, від 31 січня 2023 року у справі № 340/3391/22, від 13 березня 2023 року у справі №560/11003/22 та багатьох інших, і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.
За таких обставин висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що вимоги, заявлені позивачем у цій справі, вже були предметом судового розгляду в іншій адміністративній справі № 160/18726/21 та їх фактично вже було вирішено по суті, є помилковими, що виключає наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 328 КАС України.
Отже, суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, залишеної в силі судом апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Таким чином касаційна скарга представника позивача підлягає задоволенню, а оскаржувані судові акти - скасуванню з направлянням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
V. СУДОВІ ВИТРАТИ
З огляду на результат касаційного перегляду та відсутність документального підтвердження понесених скаржником судових витрат у суді касаційної інстанції, розподіл таких витрат не здійснюється. 
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2023 року у справі № 160/14832/22 скасувати.
Справу № 160/14832/22 направити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді	В.М. Соколов О.В. Калашнікова   Л.О. Єресько