Ухвала
24 квітня 2023 року
м. Київ
справа № 333/3529/19
провадження № 61-5193ск23
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Тивоненко Данило Русланович, на постанову Запорізького апеляційного суду від 21 лютого 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Масловець Людмила Сергіївна, про визнання договору дарування недійсним, встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання квартири спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину квартири; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про виділення 1/2 частки з майна, шляхом стягнення грошової компенсації та припинення права власності на майно,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л. С., про визнання договору дарування недійсним, встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання квартири спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину квартири.   
У липні 2019 року  ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про виділення 1/2 частки з майна, шляхом стягнення грошової компенсації та припинення права власності на майно. 
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2019 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до спільного розгляду з первісним позовом  ОСОБА_1 .
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Встановлено факт спільного проживання  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2  однією сім`єю у період з 01 січня 2004 року до травня 2018 року.
Визнано квартиру  АДРЕСА_1 , загальною площею 75,5 кв. м, житловою площею 36,5 кв. м, об`єктом права спільної сумісної власності, набутого ОСОБА_1 та  ОСОБА_2  за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
У порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю, набутого ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнано за  ОСОБА_1 право власності на                           1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 75,5 кв. м, житловою площею 36,5 кв. м.
Визнано недійсним договір дарування від 15 травня 2018 року нерухомого майна - квартири за адресою:  АДРЕСА_2 , укладений між  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л. С., зареєстрований в реєстрі за № 873. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
У задоволенні зустрічних позовних вимог   ОСОБА_2 відмовлено.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 29 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2021 року залишено без змін.  
Постановою Верховного Суду від 16 листопада 2022 року касаційну скаргу  ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Запорізького апеляційного суду від 29 вересня 2021 року в частині вирішення первісного позову про визнання недійсним договору дарування, визнання квартири спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частини квартири та в частині вирішення зустрічного позову скасовано, справу у зазначеній частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 21 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.
Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2021 року скасовано в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1   про визнання договору дарування недійсним, визнання квартири спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину квартири, та скасовано в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2  про стягнення грошової компенсації за автомобіль. Ухвалено в цій частині позовних вимог нове рішення.
Позовні вимоги  ОСОБА_1  про визнання договору дарування недійсним, визнання квартири спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину квартири залишено без задоволення.
Зустрічний позов ОСОБА_2  задоволено. Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за припинення права власності на автомобіль Ford Transit, д.р.н. НОМЕР_1 , у розмірі 200 000 грн. 
12 квітня 2023 року  ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат
Тивоненко Д. Р., через систему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Запорізького апеляційного суду від 21 лютого 2023 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України до касаційної скарги заявницею не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.
У разі якщо в касаційному порядку оскаржується судове рішення, яке прийнято за наслідками розгляду первісного і зустрічного позовів, а заявник не згоден із таким судовим рішенням у частині розгляду вимог за обома зазначеними позовами, судовий збір має сплачуватися ним так само з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів.
Зі змісту касаційної скарги та її прохальної частини слідує, що заявницею оскаржується постанова суду апеляційної інстанції як в частині первісного позову, так і в частині зустрічного позову.
Згідно із частиною третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Зважаючи на те, що первісний та зустрічний позов у цій справі пред`явлено у 2019 року, судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими законом станом на 01 січня 2019 року.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 
2019 року становив 1 921 грн.
Ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви
майнового характеру становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 768,40 грн (1 921 грн*0,4) та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб 9 605 грн
(1 921 грн*5); ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних
осіб 768,40 грн (1 921 грн*0,4) (редакція Закону України «Про судовий збір» на момент подання позовної заяви).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.
Отже, враховуючи характер спору та вимоги касаційної скарги, судовий збір підлягає сплаті за подання касаційної скарги у цій справі у такому розмірі: за вимоги майнового характеру (визнання права власності на 1/2 частину квартири, де ціна позову 202 717 грн; стягнення грошової компенсації за припинення права власності на автомобіль у розмірі 200 000 грн) - 8 054,34 грн (402 717 грн х 1% х 200%), за вимогу немайнового характеру (визнання договору дарування недійсним) 1 536,80 грн (768,40 грн х 200%), тобто разом 9 591,14 грн.
Із застосуваннямкоефіцієнту 0,8, визначеного частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_1 має сплатити за подання касаційної скарги в електронній формі судовий збір у розмірі 7 672,91 грн                       (9 591,14 грн ? 0,8).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у  
м. Києві/Печерському районі, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату. 
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених                                статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявниці строк для усунення її недоліків. Не усунення недоліків касаційної скарги є підставою для її повернення.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Тивоненко Данило Русланович, на постанову Запорізького апеляційного суду від 21 лютого 2023 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначеного вище недоліку касаційної скарги строк до
08 травня 2023 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                        Є. В. Синельников