ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року	Львів	Справа № 461/5183/22 пров. № А/857/6908/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                             Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                  Довгополова О.М., Святецького В.В.,
за участю секретаря судового засідання:         Петрунів В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці Державної митної служби України на рішення Галицького районного суду м. Львова  від 20 січня 2023 року, головуючий суддя – Романюк В.Ф., ухвалене о 10:50 год. у м. Львові, повний текст якого складено 23.01.2023 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови,-

                                                     В С Т А Н О В И В:

В вересні 2022 року позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці ДМС України, в якому просив  скасувати постанову Львівської митниці від 20.09.2022 року у справі про порушення митних правил №0763/20900/22, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст.471 МК України, як протиправну та закрити провадження у справі.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що  в його діях відсутній умисел на вчинення правопорушення, а також відсутня подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 МК України. Зазначав, що він в`їжав на митну територію України без вантажу, а тому не мав обов`язку декларувати вантаж, якого не було.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова  від 20 січня 2023 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправною та скасовано постанову Львівської митниці від 20.09.2022 року у справі про порушення митних правил №0763/20900/22, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст. 471 МК України; провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.471 МК України - закрито.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Львівська митниця ДМС України оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що висновки суду попередньої інстанції про те, що 26 листопада 2021 року позивачем не ввозилися товари на митну територію України через МАПП «Краковець - Корчова» спростовані інформацію, що міститься у листі митних органі Республіки Польща від 27.05.2022 року №0201-IGM.541.22.2022.2.RLM (лист Держмитслужби від 07.07.2022 року № 26/ 26-04/ 7.4/ 972), який долучено до матеріалів справи про порушення митних правил № 0763/ 20900/ 22. 
В судовому засіданні представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.
Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 26 листопада 2021 року близько 01 години 57 хвилини в зону митного контролю МАПП «Краківець-Корчова» митного поста «Яворів» Львівської митниці заїхав транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який прямував з Республіки Польща в Україну, по смузі руху «червоний коридор» без вантажу.
Митними органами РП листом № 0201-IGM.541.22.2022.2.RLM (лист Держмитслужби від 07.07.2022 року №26/26-04/7.4/972), повідомлено, що транспортним засобом з реєстраційним номером НОМЕР_1 у вказану дату переміщувалися товари згідно з митною декларацією № 21РL301010Е1339956 від 25.11.2021 року.
Відповідно до вказаної митної декларації польською компанією ProDiam Polska Sр.о.о на адресу ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) було відправлено товар «фрезувальна пила» загальної вагою 449 кг (брутто) та загальною вартістю 31 647 злотих (станом на 26.11.2021 за курсом НБУ відповідає сумі 205 670 гривень), «підмітальна машина» загальної вагою 502 кг (брутто) та загальною вартістю 9 494 злотих (станом на 26.11.2021 за курсом НБУ відповідає сумі 61 700,56 гривень), «набір вигнутих ключів» загальної вагою 42 кг (брутто) та загальною вартістю 41 600 злотих (станом на 26.11.2021 за курсом НБУ відповідає сумі 270 354,24 гривень), а вага брутто всіх товарів становить 1150 кг.
Таким чином, на думку митного органу, ОСОБА_1 порушив встановлений ст. 247-258 МК України порядок декларування переміщуваних через митний кордон товарів (заповнення митної декларації, переміщуючи вказаний товар через митний кордон України).
Постановою Львівської митниці Держмитслужби України від 20.09.2022 року у справі про порушення митних правил № 0763/20900/22, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч. 2 ст. 471 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості товарів, що складає 81 106,27 грн.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що представником відповідача не подано доказів незаконності звільнення від митного контролю 26 листопада 2021 року позивача чи факту змови позивача з інспектором митниці від проходження митних формальностей. За даних обставин немає достатніх законних підстав вважати, що позивач 26 листопада 2021 року вчинив дії, які підлягають у переміщенні товарів, що підлягали б декларуванню.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.
Згідно з приписами ч.2  ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Такі ж норми містяться і в статті 280 КУпАП.
Відповідно до статті 251 КУпАП (як і передбачено статтею 495 МК України), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтями 565 та 567 МК України передбачено, що відповідно до міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, митними органами України спільно з митними органами суміжних держав може здійснюватися: 1) проведення спільного митного контролю у пунктах пропуску через державний кордон України; 2) узгодження в установленому законом порядку часу здійснення митного контролю у пунктах пропуску через державний кордон України, процедур митного контролю, митного оформлення та взаємне визнання документів, що використовуються митними органами для виконання митних формальностей; 3) проведення спільних заходів, спрямованих на запобігання, виявлення і припинення контрабанди та порушень митних правил; 4) проведення в установленому законом порядку спільних заходів, спрямованих на запобігання, виявлення і припинення правопорушень у сфері службової діяльності працівників митних органів України та митних служб суміжних держав.
Взаємодія митних органів України з митними та іншими уповноваженими органами іноземних держав, а також з міжнародними організаціями з питань боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил здійснюється в порядку, передбаченому міжнародними договорами України, укладеними відповідно до закону.
18.12.1995 року між Урядом України і Урядом Республіки Польща, підписано  Угоду «Про співробітництво і взаємодопомогу у митних справах» яка набрання чинності 22.04.1996  року.
Пунктом 1  статті 2 вказаної Угоди встановлено, що Митні органи будуть надавати допомогу один одному у спосіб і за умов,  передбачених цією Угодою, з метою забезпечення вірного застосування  митного  законодавства шляхом взаємодопомоги у сфері запобігання,   виявлення та   розслідування   порушень   митного законодавства.
Статтею 3 цієї ж Угоди установлено, що митні органи з власної ініціативи або на запит будуть надавати  один одному всю доступну інформацію стосовно осіб, товарів, транспортних засобів, про які відомо або які підозрюються в  тому, що вони використовуються або можуть бути використані у ході порушення митного законодавства іншої Договірної Сторони.
Митні  органи будуть на запит інформувати один одного,  що товари,  вивезені з території країни  однієї  Договірної  Сторони, були   ввезені   на  територію  країни  іншої  Договірної  Сторони відповідно до митного законодавства  або  з  його  порушенням.  Ця інформація повинна на запит містити відомості про митне оформлення або контрольні дії, що застосовувались до товарів.
Митні  органи  на  запит  обмінюються  документацією,   що стосується  транспортування,  перевантаження і зберігання товарів, включаючи інформацію про вартість,  право розпорядження товаром  і його призначення.
З витягу із АСМО «Інспектор» видно, що 26 листопада 2021 року близько 01 години 57 хвилини в зону митного контролю МАПП «Краківець-Корчова» митного поста «Яворів» Львівської митниці заїхав транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який прямував з Республіки Польща в Україну, по смузі руху «червоний коридор» без вантажу.
Митними органами РП листом № 0201-IGM.541.22.2022.2.RLM (лист Держмитслужби від 07.07.2022 року №26/26-04/7.4/972), повідомлено, що транспортним засобом з реєстраційним номером НОМЕР_1 у вказану дату переміщувалися товари згідно з митною декларацією № 21РL301010Е1339956 від 25.11.2021 року.
Відповідно до вказаної митної декларації польською компанією ProDiam Polska Sр.о.о на адресу ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) було відправлено товар «фрезувальна пила» загальної вагою 449 кг (брутто) та загальною вартістю 31 647 злотих (станом на 26.11.2021 за курсом НБУ відповідає сумі 205 670 гривень), «підмітальна машина» загальної вагою 502 кг (брутто) та загальною вартістю 9 494 злотих (станом на 26.11.2021 за курсом НБУ відповідає сумі 61 700,56 гривень), «набір вигнутих ключів» загальної вагою 42 кг (брутто) та загальною вартістю 41 600 злотих (станом на 26.11.2021 за курсом НБУ відповідає сумі 270 354,24 гривень), а вага брутто всіх товарів становить 1150 кг.
Пунктом 8 ч.1 ст. 4 МК України визначено, що декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи (ч.1 ст. 257 МК України).
З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації (ч.8 ст.264 МК України).
Частиною 1 ст. 266 МК України установлено, що декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та  Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до  розділу X  цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.
У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант (частина 4 ст. 266 МК України).
Згідно частини 8 ст. 374 МК України, товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 10000 євро, що пересилаються (переміщуються) на митну територію України в міжнародних поштових відправленнях, міжнародних експрес-відправленнях, у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі, а також товари (крім підакцизних), незалежно від їх фактурної вартості, що переміщуються на митну територію України у вантажних відправленнях, підлягають декларуванню та митному оформленню з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств, а також дозволів (ліцензій), сертифікатів відповідності чи свідоцтв про визнання відповідності у випадках, установлених законодавством України для суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, та оподатковуються ввізним митом за повними ставками  Митного тарифу України  і податком на додану вартість за ставкою, встановленою  Податковим кодексом України.
З урахуванням викладених фактичних обставин та норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що зібраними у справі доказами підтверджуються , що позивач вчинив дії спрямовані на переміщення через митний кордон України товарів шляхом недекларування, тобто не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений  Митним кодексом України, про товари, які переміщуються громадянином через митний кордон України, чим порушив встановлений ст.ст. 257-258 МК України  порядок декларування переміщуваних через митний кордон товарів.
У відповідності до ч. 2 ст. 471 МК України недекларування товарів (крім зазначених у  частинах першій  та/або  третій  цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.
При цьому, колегія суддів зазначає, що відсутність фото/відеофіксації перетину  транспортним засобом пункту пропуску державного (митного) кордону України, під керуванням позивача не спростовує обставин справи, оскільки вказані обставини підтверджуються витягом із АСМО «Інспектор».
Таким чином, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи відповідача про те, що вина позивача у вчиненні розглядуваних порушень митних правил (недекларування товарів, що переміщуються через митний кордон України), підтверджується належними і допустимими доказами.
Аналізуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що матеріалами справи підтверджується факт вчинення позивачем порушення митного законодавства, наведені позивачем у своєму адміністративному позові обставини про відсутність вчинення правопорушення не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким в задоволенні адміністративного відмовити.
Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд,-

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної митної служби України задовольнити, рішення Галицького районного суду м. Львова  від 20 січня 2023 року у справі №461/5183/22 – скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький  	

Повний текст постанови складено 18.05.2023 року.