ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 р. 	Справа № 440/7644/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.11.2022, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, м. Полтава, повний текст складено 03.11.22  по справі № 440/7644/22
за позовом     ОСОБА_1  
до     Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ,     Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області                    
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі за текстом також – відповідачі), в якому просила: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 163750009686 від 03.08.2022;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу державної служби   ОСОБА_1 весь період роботи в контролюючих органах з 01.01.2000 по 31.12.2004, з 30.05.2005 по 02.09.2019, з 01.07.2022 по 27.07.2022 та зазначити у рішенні суду, що загальний стаж державної служби складає 26 років 00 місяців 08 днів;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області стосовно розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії та винесення відповідного рішення за таким розглядом з переведенням на пенсію державного службовця згідно зі ст. 37 Закону України "Про державну службу";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, п. 10 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ з дня звернення - 28.07.2022 на підставі поданих документів та з урахуванням стажу державної служби, довідок ГУ ДПС в Полтавській області про складові заробітної плати від 28.07.2022 за № 133/10/16-31-10-02-09, № 134/10/16-31-10-02-09.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.11.2022 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 163750009686 від 03.08.2022 про відмову у перерахунку пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3733-ХІІ.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 496,20 грн.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване  рішення в цій частині та прийняти нову постанову, якою у задоволенні  позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, з висновками, які не відповідають обставинам справи. Наводить обставини справи, зазначає про їх неврахування судом першої інстанції.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог відповідає нормам матеріального та процесуального права, є обґрунтованим та законним. За результатами апеляційного розгляду позивач просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги та задовольнити позовну вимогу щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу державної служби період роботи в контролюючих органах з 01.01.2000 по 31.12.2004, з 30.05.2005 по 02.09.2019, з 01.07.2022 по 27.07.2022, та зазначити у рішенні суду, що загальний стаж державної служби позивача складає 26 років 00 місяців 08 днів.
Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги не скористалося.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України) суд  апеляційної  інстанції  розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_1 , починаючи з 03.03.1995, працювала на різних посадах на державній службі в органах податкової служби.
Відповідно до матеріалів пенсійної справи позивача їй з 14.07.2022 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно з довідкою Головного управління ДПС у Полтавській області від 28.07.2022 за № 55/16-31-11-33 страховий стаж позивача станом на 27.07.2022 становить 26 років 00 місяців 08 днів.
28.07.2022 позивач звернулась до ГУПФУ в Полтавській області із заявою про перехід з пенсії за віком, яка призначена за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію державного службовця згідно Закону України "Про державну службу".
Вказані матеріалами за принципом екстериторіальності передано на розгляд до ГУ ПФУ в Запорізькій області.
Рішенням ГУПФУ в Запорізькій області № 163750009686 від 03.08.2022 позивачу відмовлено в переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком за нормами Закону України "Про державну службу" з підстав відсутності необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу".
Зокрема, зазначено, що в ході аналізу наданих документів установлено, що ОСОБА_1 працювала на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців в період з 03.03.1995 по 07.12.1998, з 29.11.1999 по 31.12.1999, з 03.09.2019 по 30.06.2022, що становить 6 років 8 місяців 6 днів.
Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач зазначила, що має необхідний стаж роботи на державній службі.
Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом у цій справі. 
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, встановивши, що позивач має необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", дійшов висновку, що відмова відповідача у призначенні пенсії не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, пропорційності, добросовісності та розсудливості, які встановлені у ч. 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Одночасно врахувавши, що заява позивача про переведення на пенсію державного службовця від 28.07.2022 розглянута за екстериторіальним принципом ГУПФУ у Запорізькій області, і рішення № 163750009686 від 03.08.2022 про відмову в призначенні пенсії прийнято саме вказаним територіальним органом Пенсійного фонду України, суд першої інстанції зобов`язав ГУПФУ у Запорізькій області за заявою позивача від 28.07.2022 здійснити переведення позивача на пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 за № 3733-ХІІ.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, з огляду на таке.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" № 889-VIII.
Відповідно до п. 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про державну службу" № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Так, пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про державну службу" № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтями 25 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII, але у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про державну службу № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності в осіб, які мають не менш як 10 років стажу державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку, та перебування на час досягнення пенсійного віку на посаді державної служби, наявність страхового стажу, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
При цьому зазначений вік визначається ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Тобто до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:
а) досягли певного віку (передбаченого ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування) та мають передбачений законодавством страховий стаж;
б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01.05.2016 згідно з ст. 90 Закону № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.
Водночас для осіб, які станом на 01.05.2016 займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема у постанові від 03 липня 2018 року у справі № 586/965/16-а.
За ч. 2 статті 9 Закону № 3723-ХІІ регулювання правового становища державних службовців, що працювали в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.
Тобто правове становище державних службовців, які працювали в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому Закон № 3723-ХІІ застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальним законом.
Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, був Закон України від 04 грудня 1990 року № 509-XII "Про державну податкову службу в Україні" (далі - Закон № 509-XII).
Згідно з ч. 1 статті 4 Закону № 509-XII Державна податкова адміністрація України, якій за змістом частин другої, третьої цієї статті підпорядковані державні податкові адміністрації в областях, а їм, у свою чергу, - відповідні державні податкові інспекції, є центральним органом виконавчої влади та відповідно до Положення про Державну податкову адміністрацію України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2007 за № 778, забезпечує реалізацію єдиної державної податкової політики, державної політики у сфері контролю за виробництвом і обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, здійснює міжгалузеву координацію у цій сфері та здійснює свої повноваження, зокрема, через державні податкові інспекції.
За правилами статті 15 Закону № 509-XII посадовою особою органу державної податкової служби може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом державної податкової служби. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації.
Отже посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже перебувають на державній службі та є державними службовцями.
Законом № 509-XII не врегульовано питання пенсійного забезпечення посадових осіб державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, тому при вирішенні таких питань підлягають застосуванню положення Закону № 3723-ХІІ, зокрема стаття 37.
Пунктом 344.1 статті 344 Податкового кодексу України визначено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".
При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2013 року у справі № 21-340а13, де колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.
Для призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону № 3723-ХІІ стаж державної служби обраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 "Про порядок обчислення стажу державної служби" (далі - Порядок №283).
Згідно з п. 2 Порядку № 283, який застосовується у спірних відносинах до 01 травня 2016 року, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів внутрішніх справ, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.
Механізм обчислення стажу державної служби з 01 травня 2016 року визначається Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 (далі по тексту - Порядок № 229).
Пунктами 3, 4, 6 Порядку № 229 визначено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка, копія послужного списку, військовий квиток та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи (довідки, виписки з наказів, дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, тощо).
Стаж державної служби обчислюється відповідно до ч. 2 статті 46 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу". До стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону.
Стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону.
Відповідно до записів в трудових книжках та згідно з довідкою Головного управління ДПС у Полтавській області від 28.07.2022 за № 55/16-31-11-33 позивач працювала на посадах державної податкової служби віднесених до посад державної служби:
з 03.03.1995 по 07.12.1998 - старшим контролер-ревізором, провідним контролер-ревізором, головним контролер-ревізором, на посаді заступника начальника відділу Контрольно-ревізійного управління у Харківській області;
з 29.11.1999 по 31.08.2000 - головним державним податковим ревізор-інспектором на посаді начальника відділення Первомайської об`єднаної державної податкової інспекції в Харківській області;
з 01.09.2000 по 18.08.2004 – на посаді начальника відділення Лозівської об`єднаної державної податкової інспекції в Харківській області;
з 19.08.2004 по 31.12.2004 – на посаді завідувача сектору Первомайської об`єднаної державної податкової інспекції;
з 30.05.2005 по 29.02.2012 – на посаді старшого державного податкового ревізор-інспектора, завідувача сектору, начальника відділу, головного державного податкового ревізор-інспектора, заступника начальника відділу Державної податкової інспекції у м. Полтаві;
з 01.03.2012 по 20.06.2013 – на посадах заступника начальника відділу, головного державного податкового ревізора-інспектора, заступника начальника відділу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Полтавської області ДПС;
з 21.06.2013 по 25.05.2015 - на посаді заступника начальника відділу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області;
з 26.05.2015 по 20.04.2016 - на посаді заступника начальника відділу, головного державного ревізор-інспектора Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області;
з 21.04.2016 по 02.09.2019 - на посаді головного державного ревізор-інспектора Головного управління ДФС у Полтавській області;
з 03.09.2019 по 23.11.2020 - на посаді головного державного ревізор-інспектора Головного управління ДПС у Полтавській області;
з 24.12.2020 по 27.07.2022 - на посаді головного державного ревізор-інспектора, головного державного інспектора Головного управління ДПС у Полтавській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби.
Позивач 03.03.1995 прийняла присягу "Державного службовця України" та їй присвоєно 13 ранг державного службовця, а в подальшому, 14.01.1998, позивачу присвоєно 12 ранг державного службовця, 29.11.1999 прийняла присягу "Державного службовця України", 01.01.2000 позивачу присвоєно персональне звання - інспектор податкової служби 1 рангу, 01.09.2005 позивачу присвоєно спеціальне звання - інспектор податкової служби 3 рангу та радник податкової служби 3 рангу, 21.06.2013 позивачу присвоєно 12 ранг державного службовця та 27.12.2013 присвоєно спеціальне звання радник податкової і митної справи 3 рангу, 02.09.2019 позивачу присвоєно 6 ранг державного службовця.
Загалом стаж державної служби позивача становить 26 років 00 місяців 08 днів.
Тобто станом на дату звернення позивача до пенсійного органу із заявою про переведення її на пенсію державного службовця у позивача був наявний необхідний стаж роботи на посадах, які відносяться до категорії посад державної служби, який становить більше 20 років, з урахуванням чого у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у призначенні пенсії як держслужбовцю відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ з підстав відсутності необхідного стажу державної служби.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач має необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", у зв`язку з чим відмова відповідача у призначенні пенсії не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, пропорційності, добросовісності та розсудливості, які встановлені у ч. 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією, що викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у зразковій справі № 822/524/18.
Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Пунктом 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), визначено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.
Згідно з п. 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
За приписами абзацу першого п. 4.3 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішенням № 163750009686 від 03.08.2022 протиправно відмовлено в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу".
Одночасно врахувавши, що заява позивача про переведення на пенсію державного службовця від 28.07.2022 розглянута за екстериторіальним принципом ГУПФУ у Запорізькій області, і рішення № 163750009686 від 03.08.2022 про відмову в призначенні пенсії прийнято саме вказаним територіальним органом Пенсійного фонду України, суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав  ГУПФУ в Запорізькій області здійснити переведення позивача на пенсію за віком державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 за № 3733-ХІІ.
Згідно з п. 4.8 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем обробляються в складі електронної пенсійної справи. Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі що призначив пенсію.
Відповідно до абз. 12 п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Абзацом 3 пункту 4.3 Порядку № 22-1 встановлено, що рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Згідно з п. 10.4 вказаного порядку - після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Як убачається з матеріалів справи, позивач зверталася із заявою про переведення на інший вид пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Після реєстрації звернення в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області обробка заяви позивача проведена за принципом екстериторіальності та вона була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в подальшому - додана до електронної пенсійної справи.
Отже, з огляду на приписи зазначених норм, за принципом екстериторіальності, органом, що має здійснити переведення позивача з одного виду пенсії на інший, є саме Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
За встановлених обставин, висновки суду першої інстанції у цій частині позовних вимог є правомірними.
Доводи та аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків судів першої інстанції і свідчать про незгоду відповідача із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи.
Щодо вимоги позивача задовольнити позовну вимогу про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу державної служби період роботи в контролюючих органах з 01.01.2000 по 31.12.2004, з 30.05.2005 по 02.09.2019, з 01.07.2022 по 27.07.2022, та зазначити у рішенні суду, що загальний стаж державної служби позивача складає 26 років 00 місяців 08 днів, наведеної у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів зауважує, що з урахуванням приписів ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а не вимог, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в оскаржуваній частині правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.  
Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.11.2022 по справі № 440/7644/22 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	О.А. Спаскін    О.В. Присяжнюк