ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/10564/22                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  17 травня 2023 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
          головуючий суддя                              Грибан І.О.
          судді:                                                  Ключкович В.Ю.
                                                            Парінов А.Б.

          розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі територіального підрозділу Ірпінського міського відділу ЦМ УДМС у м. Києві та Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі територіального підрозділу Ірпінського міського відділу ЦМ УДМС у м. Києві та Київській області про визнання протиправною відмову, -
У С Т А Н О В И В:

           ОСОБА_1 , яка діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 звернулася з позовом до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі територіального підрозділу Ірпінського міського відділу ЦМ УДМС у м. Києві та Київській області, у якому просила суд:
          - визнати протиправною відмову Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі територіального підрозділу - Ірпінського міського відділу ЦМ УДМС у м. Києві та Київській області щодо видачі ОСОБА_2 паспорту громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВРУ від 26.06.1992 №2503-ХІІ;
          - зобов`язати Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі територіального підрозділу - Ірпінського міського відділу ЦМ УДМС у м. Києві та Київській області видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВРУ від 26.06.1992 №2503-ХІІ.
          Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року позов задоволено повністю.
          Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач - Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі територіального підрозділу Ірпінського міського відділу ЦМ УДМС у м. Києві та Київській області,  подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове  про відмову у задоволенні позову. 
          Апелянт вказує, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не надано оцінку всім доказам, водночас неповнолітній ОСОБА_2 не досягнув 16-річного віку під час звернення до відповідачів з приводу оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки, а тому відсутнє порушене право неповнолітнього.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі територіального підрозділу Ірпінського міського відділу ЦМ УДМС у м. Києві та Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
          Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.
          Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, колегія суддів звертає увагу на наступне.
          Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , РНОКПП - відсутній, є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , виданим 30.03.2000 Ватутінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 30.03.2000. 
          Згідно зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Михайлівка-Рубежівка Києво-Святошинського району Київської області, про що у Книзі записів актів цивільного стану 08.02.2008 зроблено відповідний актовий запис за №3. Батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . 
           18.10.2022, у зв`язку з досягненням 14-річного віку ОСОБА_2 звернувся до Ірпінського міського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області із заявою про видачу паспорта громадянина України старого зразку (книжечка), виготовленого без засобів Реєстру у зв`язку із незгодою на збір та обробку персональних даних до Єдиного демографічного реєстру.
          Листом №Б-189/6/80.3215-22/80.3215.7/32-22 від 21.10.2022 Ірпінській міський відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області указав, що на даний час у ДМС та її територіальних органів/підрозділів відсутні законні підстави для оформлення та видачі паспорта громадянина України відповідно до Постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, а також зазначив, що після подання всіх необхідних для оформлення паспорта документів та заяви про видачу паспорта громадянина України буде оформлено та видано паспорт громадянина України зразка 1994 року.
          Вважаючи протиправною відмову відповідача в оформленні ОСОБА_2 паспорта громадянина України у формі книжечки (на паперовому носії) зразка 1994 року, позивачка ОСОБА_1 , яка діє в інтересах своєї неповнолітньої дитини, звернулась до суду з даним позовом.
          Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
          Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
          Відповідно до пп. «а» п.1 ч.1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 року №5492-VI, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру,
          Частинами 1-5 ст. 14 Закону №5492-VI передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.
          Частиною 1 ст. 21 Закону №5492-VI визначено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.
          Згідно ч.3 ст. 13 Закону №5492-VI паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.
          Частиною 2 ст. 21 Закону №5492-VI встановлено, що кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України.
          Відповідно до п.п.3, 5, 6, 8 положення про паспорт громадянина України, затвердженого  Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII (далі - Положення №2503-XII) бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.
          Водночас, п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» від 25 березня 2015 року №302 (далі - Постанова №302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, що додається.
          За змістом п.2 Постанова №302 із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:
          -з 01 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII;
          -з 01 листопада 2016 року - оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.
          Пунктом 131 Постанови №302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься зокрема інформація: біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) виключно за згодою особи.
          Безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразку містить відцифровані персональні данні особи.
          Частинами 1, 2 ст. 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
          Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров`я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. За змістом частини четвертої цієї ж статті, ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань.
          Водночас, колегія суддів звертає увагу, що бажання позивача отримати паспорт у формі книжечки обумовлене власними переконаннями та запереченнями обставин здійснення обліку персональних даних у Єдиному державному демографічному реєстрі та запереченням щодо використання імплантованого безконтактного електронного носія у бланку документу.
          Відповідно до ч.7 ст. 16 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» уповноважений суб`єкт має право відмовити заявникові у видачі документа у разі, якщо:
           1)за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа;
           2)заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у ч.7 цієї статті);
           3)заявник не надав усіх документів та інформації, необхідних для оформлення і видачі документа;
           4)дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником.
          У рішенні про відмову у видачі документа, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, мають зазначатися підстави відмови. Особа має право звернутися до уповноваженого суб`єкта з повторною заявою у разі зміни або усунення обставин, через які їй було відмовлено у видачі документа.
          Рішення про відмову у видачі документа може бути оскаржено особою в адміністративному порядку або до суду.
          Згідно п.п.2, 3 Положення №2503-XII паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.
          Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
          Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 червня 2019 року, №456 зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14 червня 2019 року за №620/33591, затверджено Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України (далі - Порядок №456), який визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі  рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку.
          Пунктом 1 розділу ІІІ «Оформлення паспорта вперше» Порядку №456 визначено, що для оформлення паспорта особа, яка досягла 16-річного віку, або її законний представник (далі - заявник) подає: 1) заяву; 2) рішення суду; 3) свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави; 4) оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків (або одного з них), що на момент народження особи перебували(в) у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України). У разі відсутності таких документів або в разі, якщо батьки (чи один із батьків) такої особи на момент її народження були (був) іноземцями(ем) або особами(ою) без громадянства, або в разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України; 5) дві фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см; 6) довідку про реєстрацію / зняття з реєстрації місця проживання особи; 7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); 8) посвідчення про взяття на облік бездомної особи, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).
          Судом першої інстанції встановлено, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з відмовою Ірпінського міського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області, до якого звернувся позивач, видати ОСОБА_2 паспорт громадянина України зразка 1994 року (у вигляді паспортної книжечки).
          Суд першої інстанції, зважаючи на суб`єктний склад спірних правовідносин, підстави позову, зміст позовних вимог, дійшов висновку, що  дана справа відповідає ознакам зразкової справи №806/3265/17, у якій Велика Палата Верховного Суду висловила правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах такої категорії (постанова від 19 вересня 2018 року, провадження №Пз/9901/2/18).
          Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та звертає увагу на наступне.
          Вирішуючи спір (у справі №806/3265/17) по суті, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 19 вересня 2018 року констатувала, що норми Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», на відміну від норм Положення про паспорт (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорта у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, імені та по батькові, та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій. Велика Палата Верховного Суду вважає, що це є безумовним порушенням вимог ст. 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Такий підхід не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було «встановлене законом»), не було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція).
          Упідсумку Велика Палата Верховного Суду зазначила, що законодавець, прийнявши Закон №1474-VIII, яким внесено зміни до Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими та виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений Конституцією України, та не допускати жодної дискримінації залежно від часу виникнення правовідносин з отримання паспорта громадянина України.
          Будь-яке обмеження прав і свобод особи, за змістом згаданої постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року, повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.
          З урахуванням наведених мотивів Велика Палата Верховного Суду постановила визнати протиправною відмову територіального підрозділу ДМС у видачі заявнику паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт, відтак зобов`язала видати паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт.
          Відповідно до ч.3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
          Крім того, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовно правомірності відмови у видачі паспорту громадянина України у формі книжечки сину позивача, з підстав не досягнення ним 16-річного віку на момент звернення із заявою про оформлення паспорта, зважаючи на наступне.
          Як вбачається з відповіді Ірпінського міського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області від 21 жовтня 2022 року №Б-189/6/80.3215-22/80.3215.7/32-22 позивачу повідомлено, що у зв`язку з відсутністю рішення суду, яке зобов`язує Ірпінський відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області видати паспорт громадянина України неповнолітньому ОСОБА_2 у УДМС відсутні правові підстави оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у формі книжечки.
          Інших підстав відмови у видачі паспорта зразка 1994 року відповідь не містить.
          Отже, обставини на які посилається апелянт не були зазначені у відповіді Ірпінського міського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області.
          Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
          У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
          За таких обставин, судом не можуть братися до уваги під час судового розгляду справи посилання відповідача на підстави для відмови у видачі паспорта зразка 1994 року, які не були зазначені у відповіді Ірпінського міського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області від 21 жовтня 2022 року №Б-189/6/80.3215-22/80.3215.7/32-22 позивачу.
          Крім того, колегія суддів зазначає, що положеннями Порядку №456 та Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» та Порядком №302 встановлюється різний віковий ценз на оформлення та видачу паспорта громадянина України.  Відповідно до  положень ч.3 ст. 7 КАС України,  у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
          Таким чином, до спірних правовідносин мають застосовуватися положення ст. 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», які встановлюють віковий ценз у 14 років та  мають імперативний характер щодо зобов`язання кожного громадянина України, який досяг 14-річного віку отримати паспорт громадянина України.
          За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 .
          Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
          Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
          Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
          Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі територіального підрозділу Ірпінського міського відділу ЦМ УДМС у м. Києві та Київській області залишити без задоволення.
          Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.
          
          Головуючий суддя                                                            І.О. Грибан

          Судді:                                                                                В.Ю. Ключкович

                                                                                          А.Б. Парінов

          (повний текст постанови складено 17.05.2023р.)