П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 540/7564/21	

Категорія: 112010201          Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.
          Місце ухвалення: м. Херсон
          Дата складання повного тексту: 27.01.2022 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі – ГУПФ)України в Херсонській області про:
-          визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 ;
-          зобов`язання ГУПФ України в Херсонській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію без обмеження її максимальним розміром з 01 квітня 2019, з урахуванням виплачених сум пенсії.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що ГУПФ України в Херсонській області здійснило перерахунок раніше призначеної позивачу пенсії з урахуванням максимального розміру пенсії. Позивач звернувся до відповідача з заявою №68/2021 про усунення вказаних порушень, однак на момент звернення до суду відповіді так і не отримав. 
Вважав такі дії протиправними та просить суд задовольнити позов.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що обмеження максимального розміру пенсії введені в дію Законом України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року №3668-VІ (далі – Закон №3668-VІ). За правилами ст. 2 Закону №3668-VІ, який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до (...) Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ (далі – Закон №2262-ХІІ), та інші не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Із часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у ст. 2 Закону №3668-VІ). Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у ст. 2 Закону №3668-VІ, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку. Оскільки позивач просить здійснити перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01 квітня 2019 року, тобто в період дії загальної норми ч.1 ст. 2 Закону №3668-VІ, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження. 
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 27 січня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправними дії ГУПФ України в Херсонській області щодо обмеження ОСОБА_1 виплати пенсії у максимальному розмірі, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Зобов`язано ГУПФ України в Херсонській області виплачувати пенсію за вислугу років ОСОБА_1 , перераховану на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 січня 2021 року у справі №540/3527/20 з 01 квітня 2019 року, без обмеження максимального розміру.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України в Херсонській області.
В апеляційній скарзі ГУПФ України в Херсонській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що за правилами ст. 2 Закону №3668-VІ, який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону №2262-ХІІ, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Стаття 2 втратила чинність лише в частині поширення її дії на Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року №2453-VІ, як така, що є неконституційною, на підставі Рішення Конституційного Суду №3-рп/2013 від 03 червня 2013 року, тобто вона розповсюджується на всі види пенсій, окрім тих, хто отримує щомісячне довічне грошеве утримання за Законом України "Про судоустрій і статус суддів". Тобто, з часу набрання чинності вказаним Законом (з 01 жовтня 2011 року) він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на осіб, які отримують пенсії за законодавством України, зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно- правових актів, вказаних у ст. 2 Закону №3668-VІ. Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у ст. 2 Закону №3668-VІ, в тому числі і за Законом №2262-ХІІ та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Херсонській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФ в Херсонській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону №2262-ХІІ.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року у справі №540/671/19 визнано протиправними дії ГУПФ України в Херсонській області щодо перерахунку і виплати ОСОБА_1 пенсії в розмірі 70% суми грошового забезпечення, вказаної в довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14 березня 2018 року №ТХ 27125, зобов`язано ГУПФ України в Херсонській області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсію в розмірі 90% суми грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року.
В подальшому рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 12 січня 2021 року по справі №540/3527/20 визнано протиправною бездіяльність ГУПФ України в Херсонській області щодо неперерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі нової довідки, наданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язано ГУПФ України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у відповідності до вимог ст.ст. 43, 63 Закону №2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року № 704, у розмірі 90% сум грошового забезпечення, на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №6/2/3431 від 08 вересня 2020 року, із обов`язковим зазначенням: посадового окладу (23 тарифний розряд) – 4 930, 00 грн.; окладу за військовим званням. Майор – 1 340,00 грн.; надбавки за вислугу років 50% - 3 135,00 грн.; надбавки за роботу з таємними документами (10%) – 493,00 грн.; надбавки за кваліфікацію (7%) – 345,10 грн.; надбавки за особливості проходження служби 100% – 9 405,00 грн.; преміювання (130 %) – 6 409, 00 грн., починаючи з 01 квітня 2019.
Із матеріалів пенсійної справи позивача слідує, що на виконання рішення суду, відповідачем здійснений перерахунок пенсії позивача з 01 квітня 2019 року.
Розмір пенсії після перерахунку склав: 
-          з 01 квітня 2019 року – розмір пенсії склав 23 451,39 грн., але розмір пенсії обмежено сумою 12 045 грн;
-          з 01 грудня 2019 року – розмір пенсії  23 451,39 грн. обмежено  сумою 13 102,90 грн;
-          з 01 січня 2020 року – розмір пенсії становить 23 451,39 грн., але обмежено сумою 16 380 грн;
-          з 01 липня 2020 року – розмір пенсії  склав 23 451,39 грн. обмежено розмір пенсії 17 120,00 грн; 
-          з 01 грудня 2020 року –  розмір пенсії обмежено сумою 17 690,00 грн.,
- з 01 травня 2021 розмір пенсії склав 23 451 грн. 39 коп., обмежено  сумою 17 690 грн. 
Представник позивача 09 листопада 2021 року звернувся до ГУПФ України в Херсонській області з заявою в якій просив перерахувати і виплачувати ОСОБА_1 пенсію без обмеження її максимальним розміром з 01 квітня 2019 року, заява залишена без відповіді. Доказів реагування відповідача на вказану заяву сторонами не надано.
Не погодившись із обмеженням виплати розміру пенсії, позивач звернувся до суду.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №1774-VIII до ч.7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження, суд дійшов висновку, що ст. 43 Закону №2262-XII не передбачено положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, а відтак застосування такого обмеження відповідачем щодо пенсії позивача з 01 квітня 2019 року є протиправним. За таких обставин позов підлягає задоволенню, при цьому належним способом відновлення порушеного права є зобов`язання ГУПФ України в Херсонській області виплачувати перераховану з 01 квітня 2019 року пенсію позивачу без обмеження максимального розміру
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 19, 46 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ч.7 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно п.2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, зокрема, ч.7 ст. 43 Закону №2262-ХІІ втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Таким чином, з 20 грудня 2016 року нечинною є ч.7 ст. 43 Закону №2262-ХІІ.
Відповідно до Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01 січня 2017 року, у ч.7 ст. 43 Закону №2262-ХІІ слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".
Відтак, буквальне розуміння змін, внесених Законом України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-XII відсутня ч.7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.
Вищевказане свідчить, що протягом 2017 року ст. 43 Закону №2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.
Отже, внесені Законом України від 06 грудня 2016 року №1774 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до ч.7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Таким чином, з 20 грудня 2016 року (дата Рішення Конституційного Суду України) обмеження максимальним розміром пенсії є протиправним та відповідно є протиправними дії відповідача щодо обмеження призначеної позивачу пенсії по інвалідності максимальним розміром.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 1-1 Закону України №2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Закон України №2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.
Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося ч.7 ст. 43 Закону №2262-XII, яка визнана неконституційною з 20 грудня 2016, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень Закону України №3668-VI в частині, що не вирішується нормами Закону №2262-XII.
На підставі викладеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, щодо помилкового не застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень Закону №3668-VI.
Застосування положень Закону №3668-VI по відношенні до військовослужбовців фактично зводить нінащо наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає ст. 17 Конституції України.
Висновки по даній справі не спростовують можливість застосування норм Закону №3668-VI по відношенні до осіб, щодо яких положення про обмеження виплати пенсії в максимальному розмірі встановлено іншими спеціальними Законами, які у встановленому порядку неконституційними не визнано.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 листопада 2020 року у справі №813/678/18 та від 09 лютого 2021 року у справі №640/2500/18.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про зобов`язання ГУПФ України в Херсонській області з 01 квітня 2019 року, здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням вже виплачених сум.
Також, колегія суддів критично відноситься до твердження апелянта про необґрунтованість стягнення з ГУПФ України в Одеській області витрат по сплаті судового збору з посиланням на ст. 73 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки процесуальні правовідносини з приводу розподілу судових витрат регулюються ст. 139 КАС України, яка, стосовно цих правовідносин, є спеціальної правової нормою і тому підлягає застосуванню.
Згідно п.1 ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 04 квітня 2023 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.