ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4630/23 Справа № 210/2304/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н.А. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді         Агєєва О.В.,
суддів:         Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №210/2304/22 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоспецтранс», Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта», третя особа - ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2023 року, ухвалене у складі судді Літвіненко Н.А., повний текст рішення складено 14 березня 2023 року -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 08.09.2020 року, приблизно о 12 годині 10 хвилин, по вул. Маршака з боку вул. Черкасова в напрямку вул. А. Головко в м. Кривому Розі рухався автомобіль ГАЗ 3307-1012 (сміттєвоз), реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Екоспецтранс», під керуванням водія ОСОБА_2 . В цей же час в попутному напрямку, праворуч від сміттєвоза ГАЗ 3307-1012, рухався автомобіль Volkswagen CC Sport, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням власника позивача ОСОБА_1 . Водій ОСОБА_2 наближаючись до заїзду на прилеглу територію пологового будинку К3 «КМЛ №7» КМП» в Тернівському районі м.Кривого Рогу, перед початком виконання ним маневру правого повороту, повинен був діяти відповідно до п.п.1.5, 2.3 (6),10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України. Однак, водій ОСОБА_2 , діючи із злочинною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, почав виконувати маневр правого повороту у напрямку заїзду до прилеглої території пологового будинку К3 «КМЛ № 7» КМП» в м. Кривому Розі з лівої смуги для руху, тобто завчасно не зайняв відповідне праве положення на проїзній частині, чим порушив вимоги п.п.1.5, 2.3 (6), 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України. Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, водій ОСОБА_2 допустив зіткнення керованого ним сміттєвоза ГАЗ 3307-1012, з автомобілем позивача. Внаслідок цього автомобіль Volkswagen CC Sport в некерованому стані виїхав за межі проїзної частини та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка стояла за межею проїзної частини. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохода ОСОБА_3 було травмовано, автомобіль Volkswagen CC Sport, реєстраційний № НОМЕР_2 , був пошкоджений.

20 січня 2022 року Тернівським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено вирок, згідно якого ОСОБА_2 визнаний винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначене покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_2 звільнений від основного покарання з іспитовим строком на 1 рік.
Згідно висновку експерта №19/104-17/1/12.2/36 від 19.10.2022 року сума матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого автомобіля Volkswagen CC Sport, реєстраційний № НОМЕР_2 ОСОБА_1 складає 56656,98 грн.
Автомобіль сміттєвоз ГАЗ 3307-1012, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Екоспецтранс», був застрахований договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ПАТ «НАСК «Оранта» №А0/5590164 від 20.09.2019р. За даним договором ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 100000грн.
ПАТ «НАСК «Оранта» відмовило ОСОБА_1 в виплаті страхового відшкодування, мотивуючи тим, що пройшов час, а саме більше року з моменту дорожньо-транспортної пригоди.
Однак ОСОБА_1 не мав можливості раніше подати заяву про відшкодування шкоди, так як вина водія автомобіля-сміттєвоза ГАЗ 3307-1012, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ТОВ «Екоспецтранс», ОСОБА_2 була встановлена вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області тільки 20 січня 2022 року.
Крім того, окрім фізичної та матеріальної шкоди, неправомірними суспільно-небезпечними діяннями водія автомобіля-сміттєвоза ГАЗ 3307-1012 ОСОБА_2 також завдано позивачу ОСОБА_1 немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини працівника ТОВ «Екоспецтранс» ОСОБА_2 , позивачу ОСОБА_1 були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань потерпілого, характеру його немайнових втрат, становить 10000грн.
З урахуванням уточнення позовних вимог просив стягнути з відповідачів - ТОВ «Екоспецтранс» та ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 56656,98 грн. солідарно; стягнути з ТОВ «Екоспецтранс» та ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000грн. солідарно; стягнути з відповідачів - ТОВ «Екоспецтранс» та ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 , судові витрати (судовий збір, виплати на правничу допомогу) солідарно.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 в порядку відшкодування матеріальної шкоди 56656,98грн.; стягнуто з ТОВ «Екоспецтранс» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000грн.; стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» суму судового збору в розмірі 992,40 на користь держави; стягнуто з ТОВ «Екоспецтранс» суму судового збору в розмірі 992,40 на користь держави; стягнуто в солідарному порядку з ПАТ «НАСК «Оранта», ТОВ «Екоспецтранс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, відповідач ПАТ «НАСК «ОРАНТА», подав апеляційну скаргу, у якій просив рішення суду скасувати щодо вимог в частині стягнення з нього на користь позивача грошових коштів.
В обґрунтування зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до суду поза межами річного строку та з відповідною заявою в позасудовому порядку також не звертався. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, що б підверджували заподіяну потерпілому шкоду та які б давали потерпілому можливість звернення протягом трьох років після ДТП. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом. Крім того, при визначенні обов`язку страховика на відшкодування моральної шкоди треба виходити із вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу та з вирахуванням франшизи. Експертний висновок не містить повну інформацію щодо предмету доказування.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов. 
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ціна у позову у даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи. 

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.01.2022 року встановлено, що 08.09.2020 приблизно о 12 годині 10 хвилин в світлий час доби, по сухому та чистому асфальтному покриттю вул.Маршака з боку вул.Черкасова в напрямку вул.А.Головко в Тернівському районі міста Кривого Рогу рухався технічно справний сміттєвоз ГАЗ 3307-1012 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Екоспецтранс», під керуванням водія ОСОБА_2 , швидкість його руху при цьому була близько 10 км/год. В цей же час, праворуч від сміттєвоза ГАЗ 3307-1012 реєстраційний номер НОМЕР_1 , в попутному з ним напрямку рухався автомобіль Volkswagen СС Sport реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_1 , швидкість його руху була 45 км./год. Водій ОСОБА_2 наближаючись до заїзду на прилеглу територію пологового будинку КЗ «КМЛ №7» КМР» в Тернівському районі м.Кривого Рогу, перед початком виконання ним маневру правого повороту, повинен був діяти відповідно до п.п.1.5, 2.3 (б), 10.1; 10.4 Правил дорожнього руху України. Однак водій ОСОБА_2 діючи із злочинною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, почав виконувати маневр правого повороту в напрямку заїзду до прилеглої території пологового будинку при КЗ «КМЛ №7» КМР» з лівої смуги для руху, тобто завчасно не зайняв відповідне праве положення на проїзній частині, чим порушив вимоги п.п.1.5, 2.3 (б), 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України. Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною та достатньою умовою для запобігання події, водій ОСОБА_2 допустив зіткнення керованого ним сміттєвоза ГАЗ 3307-1012 реєстраційний номер НОМЕР_1 з автомобілем Volkswagen СС Sport реєстраційний номер НОМЕР_4 . Внаслідок цього автомобіль Volkswagen СС Sport в некерованому стані виїхав за межі проїзної частини та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка стояла за межею проїзної частини. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохода ОСОБА_3 було травмовано. Згідно вироку суду ОСОБА_2 визнано винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначене покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_2 звільнений від основного покарання з іспитовим строком на 1 рік (а.с.35-39).
Згідно висновку експерта №19/104-17/1/12.2/36 від 19.10.2020 року сума матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого автомобіля Volkswagen CC Sport, реєстраційний № НОМЕР_2 ОСОБА_1 , та відновлювального ремонту складає 56656,98 грн.
Автомобіль сміттєвоз ГАЗ 3307, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ «Екоспецтранс», був застрахований Полісом №АО/5590164 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.09.2019р. За даним договором ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 100000грн., розмір франшизи 2000грн.
Як вбачається з заяви про страхове відшкодування від 29.06.2022р., адвокат позивача Мельниченко Ю.В. просив ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатити ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 56656,98грн. (а.с.25).
Відповідно до відповіді №09-02-22/3442 від 11.07.2022р. на заяву від 29.06.2022р., ПАТ «НАСК «ОРАНТА» повідомило сторону позивача, що не має правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування за пошкоджений належний ОСОБА_1 транспортний засіб у зв`язку з пропуском строку на подання заяви.

Задовольняючи позовні вимоги щодо ПАТ «НАСК «Оранта», суд першої інстанції виходив з того, що при добросовісній поведінці потерпілої особи, в даному випадку позивача - ОСОБА_1 та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини (вирок Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області постановлено тільки 20.01.2022р.), останній має право на таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в межах ліміту страхового відшкодування в судовому порядку протягом строку позовної давності. А отже суд, виходячи з вищевикладеного, прийшов до висновку про стягнення на користь позивача матеріальної шкоди з Публічного акціонерного товариства «НАСК «ОРАНТА» у розмірі 56656,98грн.

Апеляційний суд частково погоджується з такими висновками та зазначає наступне.
Відповідно до частин першої - третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.
Відповідно до частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду, завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.
Потерпілий має подати докази, що підтверджують факт завдання шкоди внаслідок ДТП, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №426/16825/16-ц (провадження №14-497цс18) зроблено висновок, що аналіз норм статей 1172 та 1187 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно з пунктом 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику  (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) (пункт 36.1 статті 36 Закону).
В свою чергу, за приписами підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (провадження №14-95цс20) зробила висновок про те, що сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові.
Немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми.
З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.
Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

Встановлено, що із заявою про виплату страхового відшкодування за наслідками ДТП 08.09.2020 року позивач звернувся 29.06.2022 року, тобто з пропуском строку, визначеного підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Водночас вбачається, що позивач звернуся до суду (та зазначав про це у позовній заяві) лише після постановлення Тернівським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області 20.01.2022р. вироку, яким ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні ДТП. Крім того, вбачається що даний вирок переглядався у апеляційному порядку Дніпровським апеляційним судом та набрав законної сили 10 травня 2022р.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції, що позивач, незважаючи на пропуск річного строку, має право на стягнення страхового відшкодування.
Водночас апеляційний суд не може повністю погодитись з сумою, яка підлягає стягненню на користь позивача, з наступних підстав.
Відповідно до п. 36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведения експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Вбачається, що позивач має право на отримання страхового відшкодування у сумі вартості відновлювального ремонту, яка визначена відповідно до експертного висновку від 19.10.2020 року. При цьому відповідно до п.3 вказаного дослідження, вартість відновлювального ремонту зазначена з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу КТЗ.
Водночас судом першої інстанції не було враховано вимоги ч.1 ст.12 Закону, згідно якого страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту, тобто у даному випадку на 2000 грн.
Згідно ч.36.6 Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Отже, стягненню на користь позивача з ПАТ «НАСК «Оранта» підлягає 54656,95 грн. страхового відшкодування, 2000 грн. сума франшизи, яка повинна бути компенсована за рахунок ТОВ «Екоспецтранс». Таким чином, рішення суду у даній частині підлягає зміні.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу ПАТ «НАСК «Оранта» слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення змінити в частині суми відшкодування, яку слід стягнути з відповідачів (54656,95 грн. – з ПАТ «НАСК «Оранта» та 2000 грн. – з ТОВ «Екоспецтранс»), а також в частині розподілу судових витрат. В іншій частині ухвалене судом першої інстанції рішення не оскаржувалось.

Згідно ч.13 ст.141 України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Задовольняючі апеляційну скаргу позивача частково, з урахуванням вимог ст.141 ЦПК України, ціни позову, що визначаються сумою майнових вимог (становить 76656,98 грн.), та того, що правова допомога у розмірі 6000 грн. понесена позивачем, також відноситься до судових витрат та підлягає розподілу на загальних підставах, ставок судового збору, передбачених ст.4 Закону України «Про судовий збір», та того, що позивач не сплачував судовий збір у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» 4278 грн. витрат на правову допомогу на користь позивача; на користь Держави 707,58 грн. судового збору за подання позову; з ТОВ «Екоспецтранс» 547,80 грн. витрат на правову допомогу; 90,60 грн. судового збору за подання позову - на користь Держави; з позивача на користь Держави – 194,22 грн. судового збору за подання позову. Крім того, з позивача на користь ПАТ «НАСК «Оранта» також підлягає стягненню 52,55 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» задовольнити частково.
Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2023 року в частині стягнення матеріальної шкоди на користь ОСОБА_1 та розподілу судових витрат змінити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 в порядку відшкодування матеріальної шкоди 54656,98 грн. (п`ятдесят чотири тисячі шістсот п`ятдесят шість) гривень 98 копійок.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоспецтранс» на користь ОСОБА_1 в порядку відшкодування матеріальної шкоди 2000 грн. (дві тисячі) гривень.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 4278 грн. (чотири тисячі двісті сімдесят вісім) гривень витрат на правову допомогу.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» на користь Держави 707,58 грн. (сімсот сім) гривень 58 копійок судового збору за подання позову.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоспецтранс» на користь ОСОБА_1 547,80 грн. (п`ятсот сорок сім) гривень 80 копійок витрат на правову допомогу.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоспецтранс» на користь Держави 90,60 грн. (дев`яносто) гривень 60 копійок судового збору за подання позову.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Держави 194,22 грн. (сто дев`яносто чотири) гривні 22 копійки судового збору за подання позову.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» 52,55 грн. (п`ятдесят дві) гривні 55 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.
В іншій частині рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: