ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року	Львів	Справа № 300/5247/22 пров. № А/857/2328/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року про повернення позовної заяви (суддя – Боршовський Т.І., час ухвалення – не вказано, місце ухвалення – м.Івано-Франківськ, дата складання повного тексту – не вказано), 
в адміністративній справі №300/5247/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області, 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 

                                                          встановив: 

У грудні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області, в якому просив: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у підготовці і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 для перерахунку його пенсії; 2) зобов`язати відповідача підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2021 пенсії ОСОБА_1 .. 
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 у вказаній справі позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків до десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Запропоновано виправити недоліки позовної заяви у спосіб: подати до суду заяву про поновлення строку із зазначенням причин пропуску строку звернення до суду із вказаним позовом та надати докази поважності причин пропуску такого строку. 
Позивач подав до суду першої інстанції заяву від 31.12.2022 (зареєстрована судом 05.01.2023) про поновлення пропущеного строку звернення до суду, у якій просив поновити строк звернення до суду з підстав того, що про право на перерахунок пенсії у нього виникло у зв`язку із зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, що підтверджено постановами Верховного Суду від 02.08.2022 у справі №440/6017/21 та від 31.08.2022 у справі №120/8603/21-а. ОСОБА_1 вказав, що дізнався про порушення своїх прав у вересні 2022 року після ознайомлення із судовим рішенням Верховного Суду від 31.08.2022 №120/8603/21-а. Вважає позивач, що початок перебігу строку звернення до адміністративного суд слід пов`язувати з датою отримання листа-відповіді, листа-роз`яснення від Пенсійного фонду на запит особи про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку. 
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.01.2023 визнано неповажними зазначені в заяві від 31.12.2022 про поновлення пропущеного строку звернення до суду причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з адміністративним позовом до Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій. Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій - повернуто позивачу. Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до Івано-Франківського окружного адміністративного суду в порядку, встановленому законом. 
З цією ухвалою суду першої інстанції від 10.01.2023 про повернення позовної заяви не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що позовну заяву повернуто з надуманих підстав і з порушенням норм матеріального та процесуального права, правові висновки оскаржуваної ухвали суду не відповідають обставинам справи та спірним правовідносинам, а тому оскаржена ухвала суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що з обставин справи вбачається, що наявні всі умови встановлені ч.3 ст.51 Закону №2262-ХІІ для перерахунку пенсії, перерахунок пенсії не проводиться з вини ГУ ДСНСУ. Відповідач протиправно відмовляється видати довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії у зв`язку із зміною розмірів певних видів грошового забезпечення, що унеможливлює її перерахунок. У спірних правовідносинах відповідач порушив вимоги законодавства щодо складання документів для перерахунку пенсії, що має наслідком неможливість реалізації передбаченого ч.3 ст.51 Закону № 2262-ХІІ права на перерахунок пенсії у визначеному законодавством розмірі без обмеження строку. Про порушення своїх прав апелянт довідався у серпні 2022 року після дзвінка невідомої особи про можливість відсудження збільшення розміру пенсії та ознайомлення із судовим рішенням Верховного Суду від 31.08.2022 року №120/8603/21-а. Твердження про можливість дізнатися раніше про порушене право є безпідставними, оскільки безпосереднє правове регулювання не передбачало такого права. Посилання суду на те, що з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів є безпідставними оскільки ознайомлення з відомостями про розмір пенсійних виплат чи про розмір грошового забезпечення, що враховується для обчислення розміру пенсії та його складовими не вказує про інформованість щодо порушеного права у спірних правовідносинах. Вважає скаржник, що суд першої інстанції застосував нерелевантні правові висновки Верховного Суду до вказаної справи. На переконання апелянта, неможливим є обмеження шестимісячним строком звернення до суду щодо обов`язку України як держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного права на соціальний захист. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 10.01.2023. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому висловлює непогодження із наведеними у ній доводами. Вважає оскаржену ухвалу суду законною та обґрунтованою. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду залишити без змін. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 

Так, судом встановлено, що 08.11.2022 позивач ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДСУНС із заявою про надання до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 для перерахунку його пенсії. 
Листом Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області від 22.11.2022 повідомило позивача про відмову у наданні до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 для перерахунку його пенсії у зв`язку з відсутністю підстав для такої видачі. 
Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у вказаній справі, подавши його до суду засобами поштового зв`язку 12.12.2022 року. 

Приймаючи оскаржувану ухвалу від 10.01.2023 року про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надав належного пояснення суду щодо причин пропуску ним строків звернення до суду в межах шестимісячного строку, які передують дню звернення до суду, а наведені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду не спростовують факту пропуску позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом. Відтак суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду, підстави для поновлення строку звернення до суду, зазначені в заяві, є неповажними, а тому в порядку ч.2 ст.123, ч.4 ст.169  КАС України позовну заяву суд повернув позивачу. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного. 
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист. 
Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення  зацікавленої особи з позовом до суду. 
У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах. 
Крім цього, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав. 
Так, відповідно до статті 122  частин 1, 2, 3  КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. 
Матеріалами справи підтверджується, що спірні правовідносини полягають у відмові відповідача у підготовці і наданні до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2021 для перерахунку його пенсії. 
Суд зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. 
Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб. 
Колегія суддів наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. 
Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску. 
Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. 
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2 ст.123 КАС України). 
Також, пунктом 9 ч.4 ст.169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу. 
Таким чином, наведеними вище правовими нормами встановлено, що суд першої інстанції зобов`язаний з`ясувати в кожному випадку чи адміністративний позов подано у строк, установлений законом, а якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними. 
Судом встановлено, що як вказує позивач у своїй заяві про поновлення строку звернення до суду від 31.12.2022, що право на перерахунок пенсії за період із 01.02.2021 у нього виникло у зв`язку із зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року. 
Водночас, у позивача виникло й право на отримання довідки від уповноваженого органу про розміри грошового забезпечення станом на 01.01.2021 для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку №45, з урахуванням оновлених дат про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, що відповідає висновкам Верховного Суду, зокрема, у постанові від 02.08.2022 у справі №440/6017/21 та від 31.08.2022 у справі №120/8603/21-а. 
Позивач вказав, що дізнався про порушення своїх прав у вересні 2022 року після ознайомлення із судовим рішенням Верховного Суду від 31.08.2022 №120/8603/21-а. Вважає позивач, що початок перебігу строку звернення до адміністративного суд слід пов`язувати з датою отримання листа-відповіді, листа-роз`яснення від пенсійного фонду на запит особи про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд першої інстанції правильно врахував, що позивач звернувся до суду з позовом 12.12.2022, заявив позовні вимоги щодо оскарження дій відповідача, які полягають у невидачі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 року. 
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України: 
«…для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. 
Відтак, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що отримання позивачем листа відповідача від 08.11.2019 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 5 років після отримання пенсії за серпень 2014 року.». 
Колегія суддів враховує, що згідно частини 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII, з наступними змінами та доповненнями, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій. 
На виконання даної норми Кабінет Міністрів України Постановою від 13.02.2008 №45, з наступними змінами та доповненнями, затвердив Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок №45). 
Пунктом 1 Порядку №45 пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. 
За змістом пунктів 2 та 3 Порядку №45, видача довідки, як елемент в системній послідовності алгоритму дій визначених Порядком №45, пов`язується з моментом визначення Урядом України умов та розмірів перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". 
Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, з наступними змінами та доповненнями, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. 
Наведена норма вказує на те, що грошове забезпечення військовослужбовців повинно змінюватись щороку з 1 січня, у разі зміни прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Як наслідок, саме з цією датою пов`язується визначення Кабінетом Міністрів України умов та розмірів перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". 
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач повинен був дізнався про порушення свого права на перерахунок пенсії, в тому числі і відсутності сформованої довідки, як складової в алгоритмі згаданого перерахунку, у січні 2021 року. 
При цьому, як вже було зазначено вище, позивач звернувся до суду 12.12.2022 з порушенням шестимісячного строку звернення до суду, визначеного частиною 2 статті 122 КАС України. 
Крім того, посилання позивача на отримання листа відповідача від 22.11.2022 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на отримання довідки і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку (Постанова Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19). 
За загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом. 
Позивач, обґрунтовуючи причини пропуску строку звернення до суду, посилається на день оприлюднення постанови Верховного Суду від 02.08.2022 року №440/6017/21 та від 31.08.2022 року у справі №120/8603/12-а, який на його думку пов`язується із днем, коли особа дізналася про порушення своїх прав та законних інтересів. 
При цьому, в заяві про поновлення строку від 31.12.2022 зазначав, що такі обставини є об`єктивними та непереборними і відпали лише  після дати постановлення Верховним Судом  судового рішення від 02.08.2022 року у справі №440/6017/21. 
Суд першої інстанцій надав оцінку таким доводам заявника та правильно вказав, що неоднозначність судової практики у певних правовідносинах, відсутність такої чи її сформованість не є обставинами, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права та підстав для судового захисту, тому не можуть вважатись поважними причинами пропуску строку. 
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що наведена у постанові від 12.04.2023 року у справі №380/14933/22, яка є однією з останніх правових позиції та на підставі ч.5 ст.242 КАС України враховується судом при вирішення вказаної справи. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає про те, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Нереалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача. 
Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що позивач пропустив строк звернення до суду, встановлений статтею 122 КАС України. У заяві про поновлення строку звернення до суду позивач не обґрунтував належними доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду, які пов`язані з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами. 
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність повернення позовної заяви позивача у порядку, визначеному ч.2 ст.123, ч.4 ст.169 КАС України. 
Суд критично оцінює доводи апеляційної скарги та наголошує на тому, що за умови виявлення позивачем належної активності та небайдужості, існувала об`єктивна можливість реалізувати своє право на оскарження рішень (дій, бездіяльності) відповідача у встановлений законом строк. 
Відтак, доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції дотримано норми процесуального законодавства та вірно встановлено обставини, які мають значення для прийняття рішення щодо повернення позовної заяви, а тому немає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про повернення позовної заяви. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 

                                                          постановив: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2023 року про повернення позовної заяви в адміністративній справі №300/5247/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль