Ухвала
 
25 травня 2023 року
м. Київ
 
справа № 314/4106/21
провадження № 61-6923ск23 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 листопада 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 22 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у вересні 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради (далі - КП «Облводоканал»), у якому просила визнати неправомірними дії КП «Облводоканал» щодо відмови ОСОБА_1 , як співвласниці домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , взяти на облік прилади обліку - лічильник води Е-Т КВ-1,5 № 380066 та провести його опломбування, зобов`язати КП «Облводоканал» опломбувати засоби обліку води в раніше облаштований оглядовий колодязь на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , поставивши засіб обліку води, а саме лічильник води Е-Т КВ-1,5 № 380066 на абонентський облік, здійснити за період з 16 листопада 2020 року по 09 вересня 2021 року перерахунок оплати за послуги з водопостачання та водовідведення по особовому рахунку № НОМЕР_1 з нарахування по нормам на нарахування за показниками лічильника, виходячи із об`ємів фактично використаної води згідно показників засобу обліку - лічильника води Е-Т КВ-1,5 № 380066, встановленого на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а також зобов`язати КП «Облводоканал» знайти або відновити документи, а саме технічні умови на раніше облаштований оглядовий колодязь на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовна заява мотивована тим, що вона з чоловіком ОСОБА_4 є власниками домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке було набуто ними в період шлюбу. 07 листопада 2018 року між КП «Облводоканал» та ОСОБА_4 було укладено договір № 901202144 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), на території позивача встановлено лічильник обліку холодної води КВ-1,5 № 380066 з датою повірки 25 січня 2021 року.
20 квітня 2021 року представниками відповідача проведено технічне обстеження систем водомірного вузла, за результатами якого складено акт, згідно з яким приєднання водопроводу позивача виконано без дотримання норм та правил, проектної документації, відсутні технічні умови, вузол обліку не є комерційним приладом обліку, у зв`язку з чим було надано припис облаштувати комерційний вузол обліку в точці розподілу послуг між споживачем та КП «Облводоканал» (на межі балансової (майнової) належності водопровідних мереж в строк до 20 травня 2021 року.
Позивач з цим не погодилась та неодноразово зверталась до відповідача із заявами про встановлення та опломбування приладу обліку водопостачання, на що 04 червня 2021 року отримала відповідь, де, окрім іншого, зазначалося, що так як прилад обліку встановлено не на межі балансової належності, тому було видано припис, згідно якого необхідно облаштувати вузол комерційного обліку в точці приєднання водопровідного вводу до централізованих мереж водопостачання.
Згідно припису представника ЕУВВ КП «Облводоканал» № 364 від 05 липня 2021 року, відповідно до п. 10 рішення Запорізької обласної ради № 21 від 11 червня 2020 року «Про вжиття заходів із проведення суцільного обліку обсягів питної води, яка подається КП «Облводоканал» жителям області», у разі невиконання споживачем приписів щодо обладнання вузла обліку в точці приєднання витрати питної води на господарські потреби (у тому числі полиття присадибних ділянок) розраховуються виконавцем згідно з нормативами питного водоспоживання. Такий розрахунок запроваджується виконавцем із дати надання припису до дати опломбування представником виконавця вузла обліку, обладнаного споживачем згідно з вимогами виконавця. Відтак нарахування за послуги з водопостачання за особовим рахунком з листопада 2020 року здійснюється згідно п. 13 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», тобто загальний обсяг спожитої питної води за поливний період було визначено як сума обсягів за показаннями вузла розподільного обліку та обсягу питної води на полив, розрахованого згідно нормативів, затверджених рішенням Вільнянської міської ради № 150 від 14 грудня 2017 року.
Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 листопада 2022 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 22 лютого 2023 року,у задоволенні позову  ОСОБА_3 відмовлено.
10 травня 2023 року через підсистему «Електроний суд» ОСОБА_3 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 листопада 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 22 лютого 2023 року.  ОСОБА_3 посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Справа № 314/4106/21 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції.
Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.
З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
ОСОБА_3 у касаційній скарзі вказує, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Крім цього,  ОСОБА_3 була позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, тобто з яким особа, яка подає касаційну скаргу, не погоджується, та заперечує проти них. ОСОБА_3 у касаційній скарзі вказує, що справа становить значний суспільний інтерес. Проте ОСОБА_3 не обґрунтовує, чому відповідно до цього Кодексу вона позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, в чому проявляється значний суспільний інтерес цієї справи та чому касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням. І, відповідно, не свідчить, що справа становить значний суспільний інтерес і була позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням та касаційна скарга стосується питань права, що мають фундаментальне значення для єдиної правозастосовчої практики. 
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга  ОСОБА_3 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 листопада 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 22 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                         І. О.  Дундар  
 
Н. О. Антоненко
 
М. М. Русинчук