Номер провадження: 22-ц/813/4975/23 
Справа № 947/6358/22
Головуючий у першій інстанції Огренич І.В.
Доповідач Кутурланова О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2023 року                                                                  м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,
суддів: Бездрабко В.О.,
Приходько Л.А.,
секретар судового засідання Виходець А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси у складі судді Огренич І.В. від 19 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного Банку “ПриватБанк”, державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса Пінігіної Тетяни Миколаївни про визнання дій протиправними та незаконними, порушення прав споживача та особи з інвалідністю, зобов`язання вчинити дії, стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

       У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ “ПриватБанк”, державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса Пінігіної Тетяни Миколаївни про визнання дій протиправними та незаконними, порушення прав споживача та особи з інвалідністю, зобов`язання вчинити дії, стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_2 
11 лютого 2022 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 у вигляді грошових вкладів.
На дату смерті батька на його банківському рахунку, відкритому у АТ КБ “ПриватБанк” залишалося 141 448 грн. 98 коп. без урахування подальшого нарахування відсотків, бонусів та ін. на залишок коштів на вказаних банківських рахунках у банку.
Оскільки постановами державних виконавців накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника ( ОСОБА_3 ), крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 в рамках виконання виконавчих листів № 2-248/10 від 05 липня 2010р., він надав довіреність на ім`я ОСОБА_4 з правом представляти його інтереси на отримання грошей з відповідними відсотками та з усіма видами компенсації у будь-яких відділеннях та філіях АТ КБ «ПриватБанк».
Вказує, що він звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» за виплатою вкладу, однак йому було відмовлено у виплаті вкладу, проте працівники банку повідомили, що можуть виплатити їх ОСОБА_5 за довіреністю, за умови внесення в неї необхідних виправлень, у зв`язку з чим він звернувся до нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса Пінігіної Т. М. з проханням внесення відомостей до довіреності, проте остання, розуміючи, що він є людиною з інвалідністю, має поганий зір і слабке здоров`я та що її дії перешкоджають користуванню його законно успадкованими грошима - відмовила йому.
Посилаючись на те, що відповідачі, використовуючи своє службове становище, перешкоджали йому скористатися успадкованими грошима, просив суд:
-виплатити йому через касу банку, успадкований банківський вклад, у розмірі 141448,98 грн. та нараховані відповідні відсотки по вкладам на дату прийняття рішення суду по суті; 
-стягнути з відповідачів солідарно на його користь: пеню в розмірі 3% інфляційних втрат за кожен день прострочення повернення вказаних грошей від суми спадкового депозиту; 141448,98грн. +101,3 % встановленого індексу інфляції від суми спадкового депозиту 141448, 98грн., з розрахунком з дати вступу у спадщину та дати видачі відповідного свідоцтва до дати рішення суду по справі; 
-стягнути з відповідачів компенсацію за завдану моральну шкоду, біль та страждання у розмірі 300 000 гривень.

       Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 19 січня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та постановити нове, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

              Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції у повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час прийняття рішення судом ОСОБА_1 отримав суму вкладу відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом з нарахованими відсотками в повному обсязі, дії банку щодо відмови у видачі вкладу були повністю узгоджені із вимогами чинного законодавства як на момент звернення позивача, у лютому, так і під час другого звернення 30.03.2022 р., а довіреність на ім`я ОСОБА_4 від 29 листопада 2021 року оформлена Державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса Пінігіною Т.М. відповідно до норм чинного законодавства.
Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, суд вказав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності складових в діях відповідачів, які є необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності, зокрема: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювана; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана; вини останнього в її заподіянні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені відповідно до норм матеріального права та фактичних обставин справи, встановлених судом на підставі повно та всебічно досліджених доказів.

Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який є батьком позивача (а.с.13).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 лютого 2022 року, виданого державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса Стоянцев В.В. є спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_2 у вигляді грошових вкладів (а.с.14-15). 
З листів АТ КБ “ПриватБанк”, що також підтверджує позивач, вбачається, що постановами про арешт коштів боржника від 30.05.2019 ВП №48185088 (отримана Банком 14.06.2019 р) та постановою про арешт коштів боржника від 14.11.2019 ВП N 48185933 (отримана Банком 14.11.2019 р). накладено арешт на грошові кошти, що міститься на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника ( ОСОБА_3 ), крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 в рамках виконання виконавчих листів № 2-248/10 від 05 липня 2010р.
Згідно довіреності від 29.11.2021 року, посвідченої державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса Пінігіною Т.М., Стоянцев В.В. уповноважив ОСОБА_4 представляти його інтереси у будь-яких відділеннях та філіях банківських установ України, з правом відкриття/закриття рахунків, укладання / розірвання договорів, укладених з банками, отримання грошей з відповідними відсотками та з усіма видами компенсацій, в тому числі представляти його інтереси у будь-яких відділеннях та філіях АТ КБ “ПриватБанк”, з усіх питань, пов?язаних з розпорядженням та користуванням відкритими на його ім?я банківськими рахунками, з усіх без винятку питань, пов?язаних з розпорядженням та користуванням відкритими на його ім?я банківськими рахунками (усіма їх видами, в тому числі поточними рахунками, поточними рахунками, операції за якими можуть здійснюватись з використанням електронних платних засобів, вкладними (депозитними) рахунками та іншими) в будь-якій валюті, з правом здійснення грошових операцій та з правом розпорядчого підпису за ними, у тому числі представляти право на отримання відшкодування та/або отримати кошти від фонду гарантування вкладів фізичних осіб та/або розпоряджатися вкладами в усіх фінансових та/або банківських установах (а.с.26-27).
Вказана довіреність зареєстрована в Єдиному реєстрі довіреностей, що підтверджується витягом про реєстрацію (а.с.28).
Відповідно до банківської виписки з карток ОСОБА_1 , 01.04.2022 року банком здійснено зарахування грошових коштів на його банківську карту успадкованого вкладу в сумі 3427,21 грн., 5,70 грн., 31,17 грн, 171 153,29 грн (а.с.58).

Згідно зі ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).
Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).
Згідно з частиною першою статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до глави 9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті , затвердженої постановою НБУ від 21.01.2004 року № 22 виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою про арешт коштів державного виконавця/приватного виконавця (далі - виконавець), судовим рішенням (у тому числі рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження (далі - документ про арешт коштів) (п.9.1).
Залежно від наявності/відсутності коштів на рахунку клієнта, на кошти якого накладено арешт, банк здійснює такі дії:
- якщо на рахунку є кошти в сумі, що визначена документом про арешт коштів, то банк арештовує їх на цьому рахунку та продовжує виконання операцій за рахунком клієнта. Документ про арешт коштів банк обліковує на відповідному позабалансовому рахунку;
- якщо на рахунку клієнта недостатньо визначеної документом про арешт коштів суми коштів, то банк арештовує на цьому рахунку наявну суму коштів, обліковує цей документ на відповідному позабалансовому рахунку і не пізніше ніж наступного робочого дня письмово повідомляє орган/виконавця, який надіслав документ про арешт коштів, про недостатність коштів для його виконання;
- якщо на рахунку клієнта немає коштів для забезпечення виконання документа про арешт коштів, то банк обліковує його на відповідному позабалансовому рахунку і не пізніше ніж наступного робочого дня письмово повідомляє орган/виконавця, який надіслав документ про арешт коштів, про відсутність коштів для його виконання.
Під час дії документа про арешт коштів банк протягом операційного дня відповідно до статті 59 Закону України "Про банки і банківську діяльність" зупиняє видаткові операції за рахунком клієнта та здійснює арешт усіх надходжень на рахунок клієнта до забезпечення суми коштів, що зазначена в документі про арешт коштів, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту з коштів (п.9.6 Інструкції).
Кошти, що арештовані на рахунку клієнта, забороняється використовувати до надходження платіжної вимоги/інкасового доручення (розпорядження) за тим виконавчим документом, для виконання якого накладався арешт, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту з коштів (п.9.9 Інструкції).

З огляду на викладене, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що дії банку щодо відмови у видачі вкладу були повністю узгоджені із вимогами чинного законодавства.

Разом з тим, 02 березня 2022 року Розпорядженням КМУ № 198-р “Про забезпечення здійснення розрахунків населення в умовах воєнного стану”, було визначено, що: “в умовах воєнного стану дозволити фізичним особам здійснювати видаткові операції з рахунків, на які накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, без урахування такого арешту за умови, якщо сума стягнення за виконавчим документом щодо такої особи не перевищує 100 000 гривень”, також набрало чинності зміни до постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року N 18 “Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» відповідно до Постанови НБУ №44 від 08.03.2022 р.

У зв`язку із внесеними змінами, звернення від 30 березня 2022 року ОСОБА_1 про видачу вкладу Банком виконано та 01.04.2022 року сума вкладу з нарахованими відсотками в розмірі 174 617,37 гривень перераховані на особисту картку позивача.
При цьому, у період з 05.04.2022 року по 09.04.2022 року всю суму коштів було знято ОСОБА_1 з картки готівкою. 
Вказані обставини підтверджені матеріалами справи та визнані особисто ОСОБА_1 під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з ч.3 ст.549, ч.3 ст.551 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, розмір може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Вказуючи, що сума вкладу виплачена банком не в повному обсязі, позивач не надав на підтвердження вказаних доводів жодних належних та допустимих доказів неповної виплати, тоді як відповідач, у свою чергу надав розрахунок, який підтверджує доводи наведені у відзиві щодо повної виплати вкладу з нарахованими відсотками.

Приймаючи до уваги викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність та обгрунтованість висновків суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про повернення йому суми вкладу разом з пенею.

Згідно з частинами першою, третьою статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Статтею 1000 ЦК України визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.
У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними (стаття 1003 ЦК України).
Як вбачається зі змісту виданої ОСОБА_1  довіреності на ім`я ОСОБА_4  від 29 листопада 2021 року, вона оформлена державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса Пінігіною Т.М. відповідно до норм чинного законодавства та у ній чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Підписуючи вказану довіреність,  ОСОБА_1  повинен був уважно ознайомитися з її змістом. Підстав для внесення виправлень у зазначену довіреність немає, а внесення доповнень чинним законодавством не передбачено. 
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у діях державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса Пінігіної Т.М. незаконних дій відносно позивача ОСОБА_1 .
З огляду на те, що підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні, АТ КБ “ПриватБанк” та державний нотаріус Київської державної нотаріальної контори у м. Одеса Пінігіна Т.М. діяли відповідно до норм чинного законодавства України, права позивача порушені не були, банківський вклад разом з усіма виплатами ним отримано, тому підстав для стягнення на його користь заявленої моральної шкоди немає. 

Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, жодних належних та допустимих доказів завдання позивачами моральної шкоди ОСОБА_1 матеріали справи не містять.
       
З огляду на викладене, судом першої інстанції в повній мірі досліджено усі доводи позивача, які повторюються в апеляційній скарзі та надано їм всебічну обґрунтовану оцінку.
       Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.
       Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

       Згідно зі ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381,382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 січня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Дата складання повного тексту постанови 10.05.2023 року.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.О. Бездрабко

Л.А. Приходько