ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5287/23 Справа № 220/2328/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дурач О.А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Бондар Я.М.,
суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.
секретар судового засідання Гладиш К.І.
сторони справи:
заявник – ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні,відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження  цивільну справу за апеляційної скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Великоновосілківського районного суду Донецької області від 19 квітня 2023 року, винесену суддею Дурач О.А. в смт.Велика Новосілка Донецької області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні), 

ВСТАНОВИВ 

20.03.2023 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
У заяві просив рішення від 22.07.2022 року Великоновосілківського районного суду Донецької області у справі №220/2328/21, провадження №2/220/83/22 у зв`язку з нововиявленими обставинами, які не були відомі ні заявнику, ані суду, - скасувати. Позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» про захист прав споживачів задовольнити.
Заяву обґрунтовує наступним. 
Під час судового засідання в Авдіївському міському суді Донецької області 22.02.2023 р. йому стало відомо від представника ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» правда, а саме, що вони вважають та наполягають на тому що ФОП ОСОБА_2 є постачальником. ФОП ОСОБА_2 , підписуючи Договір №60200164970 про отримання товарів в системі Плати Пізніше від 31.03.2021 року як договір прямого лізингу, форму, якого розробила інша особа, а саме ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» не усвідомлював своїх дій та взагалі не мав інформації, що у даному договорі може бути визначено лізингодавця. Отже, передання споживачу товару в оренду на умовах лізингу може здійснювати тільки лізингодавець, як про це визначається нормами спеціального закону, а саме ч.1 ст.10 ст.12 та ст.13 Закону України «Про фінансовий лізинг» і тільки лізингодавець має право на відступлення права вимоги за договором фінансового лізингу, а не постачальник ФОП ОСОБА_2 , який не є юридичною особою правочину. Вважає Договір №60200164970 нікчемним.
Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 19 квітня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви   ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами та залишено в силі судове рішення від 22.07.2022 року у справі №220/2328/21 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» про захист прав споживачів. 
ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість ухвали суду просить її скасувати, оскільки ухвала суду не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України та справу направити до суду першої інстанції для повторного вирішення його заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами або переглянути за нововиявленими обставинами постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року, провадження №22ц/803/6485/22, справа №220/2328/21.
При цьому, скаржник зазначає, що у заяві від 22.03.2023 він просив переглянути рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 22.07.2022 року в справі №220/2328/21 у зв`язку з нововиявленими обставинами, які не були відомі ні заявнику, ні суду, а саме, що ФОП ОСОБА_2 не мав 31.03.2021 ліцензії НБУ; ФОП ОСОБА_2 не є лізингодавцем в розумінні ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг»; у правочині (Договір №60200164970) відсутній суб`єкт, тобто лізингодавець, який за законом має право на укладення договору прямого лізингу з ОСОБА_1 ; у ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» немає правочину з лізингодавцем на підтвердження відступлення останнім своїх прав за спірним договором від 31.03.2021, як того дозволяється нормою спеціального закону ч.3 ст.7 Закону України «Про фінансовий лізинг».
Скаржник наголошує на тому, що у правочині відсутня обов`язкова за законом сторона правочину – лізингодавець, а суд першої інстанції ухвалив рішення на користь відповідачів про дійсність правочину без сторони правочину. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, таким, що не відповідає основним засадам цивільного судочинства, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововивявленими обставинами у спосіб передбачений Конституцією та законами України.
У відзиві на апеляційну скаргу позивача, відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1 та залишити без змін ухвалу Великоновосілківського районного суду Донецької області від 19 квітня 2023 року та справу розглянути за відсутності представника Відповідача-1.
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку заявника та інших учасників справи в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 22.07.2022 р. Великоновосілківським районним судом Донецької області ухвалено рішення по цивільній справі 220/2328/21 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ФОП ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» про захист прав споживачів.
ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом просив суд визнати порушення прав споживача відповідачем, ФОП   ОСОБА_3  шляхом обману споживача  ОСОБА_1 про умови надання товару в кредит. Визнати недійсними умови п.п.8.1. Договору про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ від 31.03.2021 року та в цілому даний договір, як такий що вводить в оману споживача та через відсутність інформації показників вартості товарного кредиту.
Даним рішенням у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про захист прав споживачів відмовлено у повному обсязі.
Судом також встановлено, що 31.03.2021 р. між ФОП « ОСОБА_2 » та ОСОБА_1 було укладено договір №60200164970 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ (далі - Договір). 
Цей Договір укладено в електронній формі, відповідно до положень п.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до умов вказаного договору у розділі Товари /послуги визначено Товари згідно рахунку №34727 від 31.03.2021 року. 
Даним договором визначено адресу експлуатації товару 85500 АДРЕСА_1 .
У Договорі передбачено, що клієнт отримує товари (послуги) у Постачальника на умовах цього Договору та згідно обраного Клієнтом Пакету фінансування, а Постачальник забезпечує надання товарів (послуг) Клієнту. В момент підписання цього Договору всі існуючі і майбутні права Постачальника за цим Договором відступаються на користь Процесинг-центра (п.8.1). Отже, про відступлення прав вимоги за Договором позивач ОСОБА_1 повідомлений у письмовій формі згідно п.8.1 Договору, а також умов на першій сторінці Договору.
Номер рахунку №34727 від 31.03.2021 року був зазначений у договорі, у платіжному дорученні від 31.03.2021 р. №4273, яке зберігається в матеріалах провадження 2/220/83/22 та яке досліджувалось в ході розгляду вказаного провадження, що вбачається з тексту рішення суду від 22.07.2022 р. Про існування такого рахунку було відомо позивачу під час розгляду зазначеного провадження. До матеріалів провадження 2/220/83/22 рахунок №34727 не доданий. 
07.12.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» та ФОП ОСОБА_2 укладено №2017120701 Про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ (ФАКТОРИНГУ). 
За цим договором Постачальник відповідно до п.1.1, постачає товари клієнтам (надає послуги) та відступає ТОВ «ФК «Фангарант Груп» права вимоги платежів та право власності на товари в якості забезпечення грошових вимог за договорами з клієнтами, а ТОВ «ФК «Фангарант Груп» здійснює факторингове фінансування відступлених ФОП ОСОБА_2 ТОВ «ФК «Фангарант Груп» прав разом з усіма правами вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів та надання послуг. Сторони домовляються при цьому діяти відповідно до Правил участі Постачальника в системі ПлатиПізніше™, поточна редакція яких діє згідно Наказу №1 від 13.03.2015 року, які затверджуються ТОВ «ФК «Фангарант Груп» та є невід`ємною частиною Договору №2017120701 про участь Постачальника в системі ПлатиПізніше™ (факторингу) від 07.12.2017 року.
Розпорядження №455 від 02.03.2017 р. Про видачу ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАНГАРАНТ ГРУП» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), відповідач має право на вказану діяльність, що підтверджується, у тому числі і Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи.
Суд першої інстанції, відмовляючи позивачеві у перегляді заочного рішення за ново виявленими обставинами, виходив з того, що обставини, на які посилається заявник у заяві, як на істотні обставини для перегляду рішення за нововиявленими обставинами фактично зводяться до незгоди з рішенням суду від 22.07.2022 р. та стосуються перегляду обставин, які вже встановлені судом під час прийняття рішення, що не може бути підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.
Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами ОСОБА_1 , викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.
Відповідно до положень ст.423 ЦПК України, рішення суду, якими закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами. 
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
При цьому при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Відповідно до ч.3 ст.429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
У пунктах 3, 4, 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. 
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої ст.361 ЦПК (на даний час ст.423 ЦПК України), є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених пунктами 3, 4 частини другої ст.361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.
Нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.
Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.
Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, що існують на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.
Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).
Судам необхідно розрізняти також нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, незадоволення певних клопотань про витребування доказів, призначення експертизи тощо) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.
Не є нововиявленими обставинами також ті обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі, або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи.
Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Заявник ОСОБА_1 , в котрий раз, подаючи 22.03.2023 року до суду першої інстанції чергову заяву про перегляд рішення Великоновосілківського суду від 22.07.2022, як на підстави перегляду судового рішення посилається на те, що 22.02.2023 в судовому засіданні Авдіївського міського суду Донецької області від представника ТОВ «ФК «Фангарант Груп» йому стало відомо, що ФОП ОСОБА_2 є Постачальником, що ФОП ОСОБА_4 , підписуючи Договір від 31.03.2021 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше, як договір прямого лізингу, форму якого розробила інша особа - ТОВ «ФК «Фангарант Груп» не усвідомлював своїх дій та не мав інформації, що у даному догові має бути зазначено лізингодавця; що передачу споживачу товару в оренду на умовах лізингу може здійснювати тільки лізингодавець; що ФОП ОСОБА_2 не мав 31.03.2021 ліцензії НБУ та є лізингодавцем, що у правочині відсутній суб`єкт, тобто лізингодавець, який за законом має право на укладення договору прямого лізингу зі споживачем ОСОБА_1 , що у ТОВ «ФК «Фангарант Груп» немає правочину з лізингодавцем на підтвердження відступлення останнім своїх прав за Договором №60200164970 від 31.03.2021, як встановлено ч.3 ст.7 Закону України «Про фінансовий лізинг».
Відповідно до положень ч.1 ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
За змістом абзацу 2 ч.2 ст.806 ЦК України до відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Судом першої інстанції встановлено, що у п.8.1 Договору №60200164970 від 31.03.2021 визначено, що Клієнт, в даному випадку позивач ОСОБА_1 отримує товари (послуги) від Постачальника – ФОП ОСОБА_2 на умовах Договору та згідно обраного Клієнтом Пакету фінансування, а Постачальник забезпечує надання товарів (послуг) Клієнту. В момент підписання Договору всі існуючі та майбутні права Постачальника за Договором відступаються на користь Процесинг-центра, яким є ТОВ «ФК «Фангарант Груп».
Пунктом 8.1 Договору Клієнта повідомлено про відступлення права вимоги Постачальником на користь ТОВ «ФК «Фангарант Груп».
Позивач, підписавши Договір електронним цифровим підписом підтвердив, що він ознайомлений з умовами Договору і його умови є прийнятними для нього.
Договір №60200164970 від 31.03.2021, укладений між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за своєю юридичною природою є Договором прямого лізингу, що зокрема зазначено у розділі 4 Договору «Умови пакету фінансування».
Суд першої інстанції під час розгляду заяви ОСОБА_1  дослідивши рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 22.07.2022року у справі №220/2328/21 встановив, що згідно Розпорядженняи №455 від 02.03.2017 Про видачу ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАНГАРАНТ ГРУП» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), відповідач має право на вказану діяльність, що підтверджено, у тому числі і Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи. 
ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАНГАРАНТ ГРУП» є стороною договору №60200164970 від 31.03.2021 р. та має відповідну ліцензію фінансової компанії
07.12.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» та ФОП ОСОБА_2 укладено Договір №2017120701 Про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ (ФАКТОРИНГУ). 
Правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» та ФОП ОСОБА_2 регулюються Договором №2017120701, який за своєю юридичною природою є Договором Факторингу.
Нормами статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до положень ч.ч.1,2, ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Право вимоги щодо платежів за Договором №60200164970 від 31.03.2021 р. перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» на підставі договору факторингу №2017120701 від 07 грудня 2017 року, саме як майбутня вимога і таким чином під час укладення Договору №60200164970 від 31.03.2021 р. про отримання товарів в системі Плати Пізніше між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» автоматично набув статус Кредитора, а позивач – статус боржника до повного виконання зобов`язання за укладеним Договором.
Таким чином колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 у заяві, як на істотні обставини для перегляду рішення за нововиявленими обставинами фактично зводяться до незгоди з рішенням суду від 22.07.2022 р. та стосуються перегляду обставин, які вже встановлені судом під час прийняття рішення, що не може бути підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1  оскаржив рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 22 липня 2022 року в апеляційному порядку і постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року його апеляційна скарга була залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Окрім того, ухвалою Верховного Суду від 18 квітня 2023 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скарго ОСОБА_1 на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 22 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року у справі №220/2328/21.
З огляду на наведене вище, колегія судів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1  не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, про те, що зазначені заявником обставини, не є нововиявленимими, оскільки вони не впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Висновки суду є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні обставин справи судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права, а доводи заявника є надуманими та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючисьст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Великоновосілківського районного суду Донецької області від 19 квітня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 27 червня 2023 року.

Головуючий:

Судді: