Справа № 359/6247/21
Апеляційне провадження №22-ц/824/5996/2023

 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

27 квітня  2023  року                                                                                      місто Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді     Журби С.О., 
суддів                           Писаної Т.О., Приходька К.П., 
за участю секретаря             Сас Ю.В.,
розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2022 року у справі за позовом Бориспільської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Пристоличної сільської об`єднаної територіальної громади до Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.
В обґрунтування позову зазначив, що під час опрацювання даних публічної кадастрової карти України Бориспільською місцевою прокуратурою Київської області та в ході досудового розслідування кримінального провадження за № 42020111100000047 виявлено порушення вимог земельного законодавства під час передачі у власність земельних ділянок в адміністративних межах Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Так, на підставі рішення Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області за № 188-07-VII від 21 квітня 2016 року затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,2400 га із кадастровим номером 3220883601:01:027:0073 для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 . На підставі даного рішення 19 грудня 2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку. Власником земельної ділянки із кадастровим номером 3220883601:01:027:0073 наразі є ОСОБА_1 .
Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 на підставі рішення Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області за № 1407-29-VII від 08 квітня 2019 року отримала у приватну власність земельну ділянку площею 0,1300 га із кадастровим номером 3220883601:01:004:0037 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області, право власності на яку зареєстровано 07 травня 2019 року.
Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 , на момент отримання оскаржуваного рішення сільської ради та земельної ділянки із кадастровим номером 3220883601:01:004:0037, вже використали своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання. Відтак, повторне набуття у приватну власність вказаної земельної ділянки відповідачем суперечить вимогам земельного законодавства.
У зв`язку з вищевикладеним позивач просив суд: 
- визнати незаконним та скасувати рішення Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області за № 1407-29-VII від 08 квітня 2019 року «Про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства»; 
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46805812 від 11 травня 2019 року з одночасним скасуванням запису про право власності номер 31493933; 
- витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Пристоличної сільської об`єднаної територіальної громади земельну ділянку із кадастровим номером 3220883601:01:004:0037, площею 0,13 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану в адміністративних межах Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області; 
- вирішити питання судового збору.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2022 року позов задоволено; визнано незаконним та скасовано рішення Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області за № 1407-29-УІІ від 08 квітня 2019 року «Про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства»; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46805812 від 11 травня 2019 року, з одночасним скасуванням запису про право власності номер 31493933; витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Пристоличної сільської об`єднаної територіальної громади земельну ділянку із кадастровим номером 3220883601:01:004:0037, площею 0,13 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану в адміністративних межах Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області; стягнуто з Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області та ОСОБА_1   на користь Київської обласної судовий збір у розмірі 6 810 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просить апеляційний суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Станом на початок розгляду справи по суті відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судове засідання представник Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області не з`явився, про розгляд справи належним чином повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав.
Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
В ході розгляду справи судом встановлено, щона підставі рішення Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області за № 188-07-VII від 21 квітня 2016 року затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,2400 га із кадастровим номером 3220883601:01:027:0073 для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 .
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 265624452 сформованої 13 липня 2021 року про право власності на вказану земельну ділянку 19 грудня 2016 року зареєстровано за ОСОБА_1 .
Рішення Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області за № 1407-29-VII від 08 квітня 2019 року затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,1300 га із кадастровим номером 3220883601:01:027:0037 для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 .
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 265624049 сформованої 13 липня 2021 року про право власності на вказану земельну ділянку 07 травня 2019 року зареєстровано за ОСОБА_1 .
На момент набуття у власність цієї земельної ділянки із кадастровим номером 3220883601:01:027:0037 ОСОБА_1 вже використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі, оскільки на підставі рішення Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області за № 188-07-VII від 21 квітня 2016 року вже володіла на праві приватної власності земельною ділянкою площею 0,2400 га із кадастровим номером 3220883601:01:027:0073 для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано 19 грудня 2019 року.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що спірна земельна ділянка вибула з комунальної власності всупереч законодавству, оскільки орган місцевого самоврядування не мав права передавати її у приватну власність громадянці, яка раніше вже використала своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.
Не погоджуючись із оскаржуваним рішенням, ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі зазначила про те, що Пристолична сільська об`єднана територіальна громада не може виступати в якості позивача; у справі було поєднано в одній особі позивача і відповідача, що  не передбачено нормами процесуального законодавства; в даній справі у прокурора відсутні процесуальні права щодо звернення до суду з відповідним позовом; докази, добуті в незаконний спосіб не повинні братися судом до уваги; правонаступництво Пристоличної сільської ради є недоведеним; в оскаржуваному рішенні міститься висновок, який не має відношення до справи; оскаржуване судове рішення не відповідає принципам справедливості.
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із вищевказаними твердженнями апелянта, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами справи і судовою практикою.
Щодо повноважень прокурора, суд зважає на те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).
Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятій 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає у тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.
Відповідно до пункту 3 статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (пункт 76)). Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзац другий частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»). А відповідно до абзаців першого та другого частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абзац другий частини другої статті 45 ЦПК України у редакції, чинній на час подання позову). Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 121 цього кодексу (абзац третій тієї ж статті).
Якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 70)).
ЄСПЛ звертав увагу на те, що підтримка, яка надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, § 35).
Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі №469/1044/17.
Звертаючись до суду із позовом прокурор зазначив про те, що первинним суб`єктом місцевого самоврядування та суб`єктом права комунальної власності є територіальна громада. З огляду на те, що порушення інтересів територіальної громади відбулося внаслідок прийняття органом місцевого самоврядування, який є одним зі співвідповідачів, незаконних рішень, прокурор звернувся до суду як самостійний позивач в інтересах держави, що виражаються в інтересах частини Українського народу - членів територіальної громади, яка є власником земельної ділянки. Також прокурор зазначав про необхідність захисту як інтересів територіальної громади, позбавленої права власності на земельну ділянку, так і публічного, суспільного інтересу як інтересу державного.
Таким чином, з огляду на вищевказане, колегія суддів апеляційного суду погоджується із такими аргументами прокурора та вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги стосовно того, що в даному випадку у прокурора відсутні процесуальні права щодо звернення до суду з відповідним позовом, оскільки  Конституція України та Закон України «Про прокуратуру» надають прокурору повноваження з представництва не тільки загальнодержавних інтересів, але й локальних інтересів держави.
Окрім вищевказаного, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що прокурор оскаржив рішення Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області за № 1407-29-VII від 08 квітня 2019 року, правонаступником якої є Пристолична сільська рада Бориспільського району Київської області, саме тому і визнав останню відповідачем. 
Прокурор мав підстави звернутися до суду як позивач, вважаючи, що відсутній орган, який може захистити інтереси держави (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 40)). Проте за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави і в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів, не реагуючи на повідомлення прокурора про наявність підстав для звернення до суду (абзац третій частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»; висновки, висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (пункти 77-83)).
Колегія суддів апеляційного суду також не погоджується із твердженнями апелянта стосовно того, що докази по справі були здобуті прокурором в незаконний спосіб. Як зазначав прокурор, інформацію стосовіно незаконно переданої земельної ділянки у володіння ОСОБА_1   була отримана шляхом опрацювання кадастрової карти, а отримання доказів зазначеним шляхом не може вважатися незаконним. Вказані твердження не були належним чином спростовані іншою стороною, належних доказів на підтвердження позиції апелянта до суду представлено не було, відтак у суду відсутні підстави для прийняття такої позиції відповідача. 
 Не погоджується колегія суддів апеляційного суду також і з доводами апелянта стосовно того, що правонаступництво Пристоличної сільської ради є недоведеним, оскільки як з матеріалів справи, так і з ЄДРПОУ вбачається, що Дударківська сільська рада Бориспільського району Київської області припинила своє існування.  Відповідно до наявного у матеріалах справи листа Пристоличної сільської радиБориспільського району Київської області №02-14/1566 від 22.06.2021 року, Пристолична сільська рада Бориспільського району Київської області є правонаступником Дударківської сільської ради Бориспільського району Київської області на підставі  рішення Пристоличної сільської ради №23-1-VIII від 10.12.2020 року «Про початок реорганізації Великоолександрівської сільської ради та Дударківської сільської ради шляхом приєднання до Пристоличної сільської ради». Доказів на спростування вищевказаного апелянтом до суду надано не було.
Стосовно твердження апелянта щодо того, що в оскаржуваному рішенні міститься висновок, який не має відношення до справи, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що дійсно, в оскаржуваному рішенні міститься абзац, де суд першої інстанції зазначає про Козинську селищну раду і обставини, які не є предметом розгляду у справі. В той же час на думку колегії суддів дане посилання є опискою, яка не впливає на суть рішення по суті.
Щодо посилань апелянта на невідповідність оскаржуваного судового рішення принципам справедливості у зв`язку з наданням їй лише 18 % від передбаченого законом допустимого розміру земельної ділянки, яка може бути передана у власність особі, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що предметом і підставою для позову є не встановлення розміру земельної ділянки, а те, що земельна ділянка була передана у власність ОСОБА_1 повторно, що є порушенням закону.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення  суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні. 
Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2022 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий                                                                                                С.О. Журба
 
Судді                                                                                                            Т.О. Писана 
 
                                                                                                                     К.П. Приходько