УХВАЛА
 
14 квітня 2023 року
м. Київ
справа № 308/2408/20
провадження № 51-4155 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого         ОСОБА_1 ,
суддів:                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 грудня 2020 року та вирок Закарпатського апеляційного суду від 28 листопада 2022 року щодо нього,
встановив:
Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 23 грудня 2022 року касаційну скаргу засудженого, у зв`язку з недотриманням вимог статті 427 КПК України, залишено без руху та надано п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.
Залишаючи касаційну скаргу без руху, Верховним Судом, було констатовано порушення пунктів 3-5 ч. 2 ст. 427 КПК України, при цьому акцентовано увагу засудженого на необхідності визначення чіткого предмету оскарження з наведенням конкретних аргументів щодо незаконності та/або необґрунтованості судових рішень, а також викладення вимоги у відповідності до приписів ст. 436 КПК України.
У межах наданого судом строку ОСОБА_4 надав уточнену касаційну скаргу, проте недоліків, зазначених у вказаній ухвалі в повній мірі не усунув.
Зокрема, засуджений не усунув порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, відповідно до якого касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають відповідати приписам ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 
3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Так, у наданій на усунення недоліків касаційній скарзі, ОСОБА_4 просить скасувати судове рішення апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, змінити судові рішення першої та апеляційної інстанцій.
Однак, викладені у касаційній скарзі вимоги до касаційного суду не узгоджуються з вищенаведеними положеннями в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду, оскільки порушена вимога носить альтернативний характер так як поєднанує дві різні, взаємовиключні правомочності, що не передбачено нормами КПК України.
Окрім цього, в даному аспекті варто зауважити, що скасування судового рішення суду апеляційної інстанції може мати наслідком виключно призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції, а не у суді першої інстанції, як про це просить засуджений. Водночас, вимога про зміну судових рішень є неконкретизованою, з огляду на відсутність, як за змістом касаційної скарги так і у вимозі вказівки на те, яким чином чи у якій частині Верховний Суд має змінити оскаржувані судові рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає за необхідне повернути засудженому ОСОБА_4 касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами.
На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 грудня 2020 року та вирок Закарпатського апеляційного суду від 28 листопада 2022 року щодо нього повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                      ОСОБА_3