Номер провадження: 22-ц/813/4937/23 
Справа № 493/1523/22
Головуючий у першій інстанції Ільніцька О.М.
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя — Кострицький В.В. (суддя - доповідач),
судді – Лозко Ю.П., Карташов О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Пінькової К.Ю.,
учасники справи:
заявник — ТОВ «Агрофірма хлібна нива»
скаржник - ОСОБА_1 , ПП «Левчик»
представник скаржника - ОСОБА_2 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Танірвердієва Асима Довлат-огли, який діє в інтересах Приватного підприємства “Левчик” на ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 20 грудня 2022 року , ухвалене у складі судді Ільницької О.М., у приміщенні того ж суду
у цивільній справі за заявою ТОВ «Агрофірма хлібна нива» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ТОВ «Агрофірма хлібна нива» до ОСОБА_1 , ПП «Левчик» про визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації, припинення та визнання прав, -
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст заяви
19.12.2022 року від ТОВ «Агрофірма хлібна нива» на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову, яка обґрунтована тим, що ним подано до суду з позов до ОСОБА_1 , ПП «Левчик» про визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації, припинення та визнання прав.
Невжиття заходів із забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду та поновлення прав позивача, тому просить суд заборонити ПП «Левчик» (ідентифікаційний код 39248813) вчиняти дії, спрямовані на використання, передачу у володіння та користування третім особам земельної ділянки площею 2,54 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0119. Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, нотаріусам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 2,54 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0119.

Короткий зміст ухвали суду
Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 20 грудня 2022 року заяву позивача ТОВ «Агрофірма хлібна нива» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ТОВ «Агрофірма хлібна нива» до ОСОБА_1 , ПП «Левчик» про визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації, припинення та визнання прав задоволено. Заборонено ПП «Левчик» (ідентифікаційний код 39248813) вчиняти дії, спрямовані на використання, передачу у володіння та користування третім особам земельної ділянки площею 2,54 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0119. Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, нотаріусам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 2,54 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0119.
Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з того, що дана заява позивача є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може ускладнити і зробити неможливим виконання рішення суду, а також призвести до порушення прав позивача.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_2 07 лютого 2023 року звернувся електронною поштою до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою. В поданій апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 20 грудня 2022 року, у задоволені заяви про забезпечення позову відмовити .
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5120685000:01:001:0119 на підставі відповідного договору оренди зареєстровано в Державному реєстрі речового права на нерухоме майно, а тому, враховуючи положення ЗУ «Про оренду землі», скаржник наділений правами орендаря, у тому числі користування такою земельною ділянкою. При цьому розгляд судом першої інстанції , за відсутності остаточного судового рішення по суті, що набрало законної сили, не може перешкоджати правам скаржника. До того ж чинним законодавством передбачена можливість Позивачу звернутись до суду з іншим позовом про відшкодування матеріальних збитків (упущеної вигоди) у випадку задоволення його вимог у цій справі і використання Скаржником спірної земельної ділянки. Скаржник звертав увагу суду апеляційної інстанції на те, що ухвала не містить будь-яких обґрунтованих припущень, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача Таким чином, судом першої інстанції постановлено ухвалу за відсутності достатньо обґрунтованих припущень, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, а тому - ухвала підлягає скасуванню. Згідно з ухвалою судом першої інстанції заборонено скаржнику користуватись спірною земельною ділянкою, передавати її третім особам, а також заборонено іншим суб?єктам і органам здійснювати державні реєстрації речових прав щодо спірної земельної ділянки. При цьому предметом позову є: визнання договору оренди землі недійсним; скасування державної реєстрації і припинення права оренди земельної ділянки, визнання права оренди. Отже скаржник вважав, що рішення суду першої інстанції за наслідками розгляду справи № 493/1523/22 не підлягатиме примусовому виконанню. Скаржник вважав, що суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності обов`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв?язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. На думку скаржника судом повинні враховуватись інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв?язку із застосуванням відповідних заходів. Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Скаржник вважав важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, шо застосування заходів забезпечення позову с дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого с належні й допустимі докази. Також вважав важливим, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Позивачем заявлено вимоги про скасування державного акту про право власності на землю та визнання недійсним договору купівлі-продажу. Рішення суду за наслідками розгляду цих вимог не підлягає примусовому виконанню. Тому захід забезпечення позову у вигляді арешту земельної вважали не співмірним із заявленими позивачем вимогами. Суд першої на думку скаржника всупереч висновку зазначеному у постанові від 19.02.2021 Верховного Суду у справі №643/12369/ 19 обмежив право скаржника користуватися спірною земельною ділянкою. А найголовнішим скаржник вважав, що судом першої інстанції у справі, за результатами розгляду якої рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню, допущено неспівмірного із заявленими позивачем вимогами забезпечення позову, що не відповідає наведеній у цій скарзі актуальній позиції Верховного Суду. Таким чином, скаржник вважає, що судом першої інстанції вжито заходи забезпечення позову, які неспівмірні із заявленими позивачем вимогами, а тому - ухвала підлягає скасуванню Окремо зазначали, що скаржник заяву не отримав, а з ухвали вбачається відсутність пропозицій позивача щодо зустрічного забезпечення позову (п. 6 ч. 1ст. 151 ЦПК України). Також суд першої інстанції, враховуючи господарську діяльність скаржника (основний вид - «Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур»), не вимагав від позивача забезпечення відшкодування збитків, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (ст. 154 ЦПК України).

Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін в режимі відеоконференції , оцінивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія приходить наступного.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України,- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судовою колегією та судом першої інстанції встановлено, що невжиття заходів із забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду та поновлення прав позивача, тому просить суд заборонити ПП «Левчик» (ідентифікаційний код 39248813) вчиняти дії, спрямовані на використання, передачу у володіння та користування третім особам земельної ділянки площею 2,54 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0119. Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, нотаріусам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 2,54 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0119.
Враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що доводи позивача про необхідність заборонити ПП «Левчик» вчиняти дії, спрямовані на використання, передачу у володіння та користування третім особам земельної ділянки площею 2,54 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0119. А також органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, нотаріусам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 2,54 га, кадастровий номер 5120685000:01:001:0119, з метою недопущення порушення їх прав, оскільки в подальшому можуть призвести до неможливості виконання рішення суду, заслуговують на увагу та заява підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується , зокрема, забороною вчиняти певні дії.
       Доводи апелянта про те, що оскаржувана ухвала не містить будь-яких обґрунтованих припущень, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду не є слушними виходячи зі змісту кінцевої частини мотивувальної частини оскаржуваної ухвали - "На підставі вищенаведеного, дана заява позивача є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може ускладнити і зробити неможливим виконання рішення суду, а також призвести до порушення прав позивача."
       Доводи апелянта про те, що суд мав здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог не обгрунтовані доказами які свідчать про необгрунтованість заявлених вимог про забезпечення позову, а тому є припущенням апелянта.
Судова колегія погоджується з проаналізованими судом першої інстанції в сукупності дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що стороною скаржника не доведено тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог про скасування оскаржуваної ухвали, а тому апеляційні вимоги задоволенню не підлягають .

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах Приватного підприємства “Левчик” залишити без задоволення.
Ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 20 грудня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 04 квітня 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді Ю.П. Лозко

                                                                               О.Ю. Карташов