Ухвала
 
24 квітня 2023 року
м. Київ
справа № 568/761/20
провадження № 51 - 837 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду 
у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів:                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , котрий діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Радивилівського районного суду Рівненської області від 14 червня 2022 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 
22 листопада 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020180210000115,
встановив:
Захисник ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на вирок Радивилівського районного суду Рівненської області від 14 червня 2022 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року щодо ОСОБА_5 , 
а також просить поновити йому пропущений строк касаційного оскарження судових рішень. 
Ознайомившись з наданими захисником матеріалами, колегія суддів вважає, 
що касаційна скарга не може бути предметом касаційного розгляду, оскільки подана після закінчення строку касаційного оскарження, встановленого у ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), та за відсутності підстав для його поновлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, 
не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати  у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Так, 1 лютого 2023 року захисник ОСОБА_4 , в межах строку касаційного оскарження, звертався до Верховного Суду з касаційною скаргою, яку, ухвалою Касаційного кримінального суду від 13 лютого 2023 року, було залишено без руху через її невідповідність вимогам п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК та надано строк для усунення недоліків. 
18 березня 2023 року захисник подав виправлену, на його думку, касаційну скаргу, втім, зазначені в ухвалі Касаційного кримінального суду недоліки, не усунув, у зв`язку з чим, ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного суду від 28 березня 2023 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 було повернуто.
12 квітня 2023 року захисник, поза межами строку на касаційне оскарження судових рішень, повторно звернувся з касаційною скаргою на вирок Радивилівського районного суду Рівненської області від 14 червня 2022 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року до Верховного Суду і порушує питання про поновлення йому пропущеного строку, мотивуючи тим, що Касаційний кримінальний суд своєю ухвалою від 28 березня 2023 року безпідставно повернув його касаційну скаргу, чим позбавив сторону захисту можливості скористатися правом на оскарження судових рішень в касаційному порядку, в межах строку, передбаченого ст. 426 КПК. 
Втім, з системного аналізу кримінального процесуального закону випливає, що поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно 
є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно 
з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. Крім того, правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому, це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію.
А тому, враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання захисника ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень не  містить обґрунтованих підстав для цього, а наведена ним причина такого пропуску, а саме: незгода захисника з рішенням суду касаційної інстанції про повернення його касаційної скарги з причини неусунення недоліків такої скарги не є поважною причиною, щоб поновлювати строк касаційного оскарження судових рішень для подачі нової касаційної скарги.
Інших аргументів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження у клопотанні захисника не наведено.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, не знайшов підстав для його поновлення. 
Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Відмовити захиснику ОСОБА_4 в поновленні строку касаційного оскарження.
Касаційну скаргу захисника на вирок Радивилівського районного суду Рівненської області від 14 червня 2022 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 22 листопада 
2022 року щодо ОСОБА_5 повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: 
 
ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                                                   ОСОБА_3