ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/6656/21	Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л. 	
Провадження № 22-ц/817/429/23 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2023 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Бершадська Г. В., Хома М. В., 
з участю секретаря - Іванюта О.М. 
сторін:
представника апелянтів — Кметика Я.С.,
відповідача — ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/6656/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2023 року (ухвалене суддею Дзюбичем В.Л.) у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування свідоцтва про право власності, визнання права на частку в спільній сумісній власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:
У квітні 2021 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (правонаступником якого є ОСОБА_1 ) про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування свідоцтва про право власності, визнання права на частку в спільній сумісній власності на житловий будинок.
20 червня 2022 представник позивачів — адвокат Кметик Я.С. подав до суду клопотання про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог до ОСОБА_1 .
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 липня 2022 позовні вимоги ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до ОСОБА_1 в частині скасування свідоцтва про право власності, виданого ОСОБА_11 . Тернопільською районною радою 13 червня 1991 року на підставі рішення виконавчого комітету № 55 від 26 березня 1991 року залишно без розгляду, на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України.
26 липня 2022 представник ОСОБА_1 — адвокат Кушка О.М. подала до суду клопотання про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що розглянуши справу по суті позовних вимог судом не вирішено питання розподілу судових витрат.
У зв`язку з наведеним просила суд стягнути з позивачів на її користь 5000 грн. понесених витрат на правову допомогу.
Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 1666.66 грн. понесених судових витрат на оплату професійної правничої допомоги.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 1666.66 грн. понесених судових витрат на оплату професійної правничої допомоги.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 1666.66 грн. понесених судових витрат на оплату професійної правничої допомоги.
Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 подали на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права. Вказують, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.
Апеляційна скарга мотивована тим, що пред`являючи позов позивачі виходили з наявних в них доказів, які давала підстави вважати, що дії ОСОБА_1 щодо отримання в спадщину частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 , є неправомірними. Крім того, сума витрат на професійну правничу допомогу відповідачу є неспівмірною та завищеною.
У зв`язку з викладеним просять додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2023 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні клопотання відповідача про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.
30 березня 2023 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Відзив мотивований тим, що з вини позивачів нею понесено витрати на правничу допомогу, в зв`язку із чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
В судовому засіданні представник апелянтів — адвокат Кметик Я.С. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на мотиви, викладені в ній.
Відповідач ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечила та просила додаткове рішення суду залишити без змін.
Інші сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином буди повідомлені про день і час слухання справи.
Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом встановлено наступні обставини.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 липня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до ОСОБА_1 в частині скасування свідоцтва про право власності, виданого ОСОБА_11 . Тернопільською районною радою 13 червня 1991 року на підставі рішення виконавчого комітету № 55 від 26 березня 1991 року залишено без розгляду, на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України.
26 липня 2022 року представник ОСОБА_1 — адвокат Кушка О.М. подала до суду клопотання про ухвалення додаткового рішення, а саме про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.
На підтвердження понесених витрат відповідач надав суду:
- копію договору про надання правової допомоги №3/2022-Ц від 06 травня 2022 року;
- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю;
- додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №3/2022-Ц від 06 травня 2022 року;
- квитанції про оплату гонорару за договором про надання правової допомоги.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.
Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до частин 5, 6 статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду за умови дотримання відповідною стороною вимог ч.9 ст.141 ЦПК України.
Частиною 9 статті 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Відповідно до положень частини 1 статті 44 ЦПК України, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.
Як вбачається з роз`яснень, що містяться в п.38 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.
Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишено без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.
Крім того, залишення заяви без розгляду у зв`язку з подачею заяви про залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення.
Отже, саме по собі залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача
Таким чином, для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.
З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.
Аналогічний висновок викладений в постановах КЦС у складі Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 148/312/16-ц, від 14 січня 2021 року в справі №521/3011/18.
Апеляційний суд зазначає, що в даній справі не постановлено ухвали про визнання зловживанням стороною позивача процесуальними правами відповідно до ч.2 ст.44 ЦПК України.
Із ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 липня 2022 року вбачається, що ознак зловживання позивачами процесуальними правами, встановленими ст.44 ЦПК України, у справі не встановлено, а так само і не встановлено необґрунтованих дій позивачів стосовно відповідача ОСОБА_1 . Також ухвалою встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не заперечує проти задоволення заяви про залишення позовних вимог без розгляду.
В той же час, відповідач ОСОБА_1 , не оскаржувала вищенаведену ухвалу суду та не просила змінити її мотивувальну частину, де судом надавалася чи не надавалася оцінка обґрунтованості дій позивачів.
Також, апеляційний суд зазначає, що відповідач ОСОБА_1 не подавала заяву про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивачів, в порядку ч.5 ст.142 ЦПК України.
Таким чином факт звернення позивачів до суду із заявою про залишення позову без розгляду у даній справі не свідчить про його передчасність, а отже необґрунтованість дій.
Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необґрунтованість дій позивачів щодо подання заяви про залишення позову без розгляду.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що правові підстави для стягнення з позивачів на користь відповідача ОСОБА_1 судових витрат на оплату професійної правничої допомоги відсутні, оскільки судом не встановлено та матеріалами справи не підтверджено необґрунтованість дій чи зловживань процесуальними правами з боку позивачів.
У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду і ухвалення нового, яким у задоволенні позовної заяви слід відмовити.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 – задовольнити.
Додаткове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2023 року — скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу — відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
Дата складення повного тексту постанови — 11 квітня 2023 року.

Головуючий 
Судді