ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2023 року
м. Київ
Справа № 9901/87/21
Провадження № 11-17заі22
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючого Уркевича В. Ю.,
судді-доповідача Гриціва М. І., 
суддів Британчука В. В., Власова Ю. Л., Григор`євої І. В., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Катеринчук Л. Й., Лобойка Л. М., Мартєва C. Ю., Пількова К. М., Прокопенка О. Б., Ткача І. В., Ткачука О. С., 
за участю:
секретаря судового засідання Сороки Л. П.,
позивачки ОСОБА_1 ,
представника відповідача Нарольської Т. С.,
розглянула на відкритому судовому засіданнів режимі відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16 грудня 2021 року (судді Стародуб О. П., Берназюк Я. О., Єзеров А. А., Коваленко Н. В., Кравчук В. М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП, Рада) про визнання протиправним та скасування рішення та
ВСТАНОВИЛА:
1. У березні 2021 року  ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати рішення ВРП від 18 лютого 2021 року № 401/0/15-21 про звільнення її з посади судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області (далі - спірне рішення) на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.
Прохання мотивувала тим, що Рада ухвалила спірне рішення необґрунтовано, не зважила на всі обставин, що мають значення для винесення рішення, діяла недобросовісно, без дотримання принципу пропорційності та поза межами необхідного балансу між несприятливими наслідкам і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Рада не мала визначених пунктом 3 частини першої статті 106 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402?VIII) підстав для звільнення судді з посади та не навела мотивів, якими вона обґрунтовувала викладені в цьому рішенні висновки.
Зокрема, посилалась на те, що під час ухвалення спірного рішення ВРП не надала оцінки тому, що підставою для застосування до неї 19 жовтня 2020 року дисциплінарним органом такого виду дисциплінарного стягнення, як подання про звільнення судді з посади, стала процесуальна поведінка судді, яка не містила в собі ознак дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402?VIII. Тобто покликалась на підстави, які не свідчили про допущення суддею поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, наприклад у питаннях моралі, честі, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду, прояв неповаги до інших суддів, адвокатів, експертів, свідків чи інших учасників судового процесу.
З огляду на це вважає спірне рішення протиправним і таким, що підлягає скасуванню.
2. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду рішенням від 16 грудня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.
Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, коли ухвалював спірне рішення, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством, рішення ухвалив повноважним складом та за підписами всіх членів ВРП, які брали участь у його ухваленні. Рішення містить посилання на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких Рада дійшла відповідних висновків.
3. ОСОБА_1 не погодилася з цим рішенням суду і звернулася до Великої Палати Верховного Суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове - про задоволення позовних вимог у повному обсязі. 
Доводи апеляційної скарги в основному дублюють мотиви та аргументи позовної заяви та зводяться до такого.
З погляду скаржниці, суд першої інстанції здійснив формальний розгляд справи, не дослідивши жодного доказу, що міститься в дисциплінарній справі, як того вимагає процесуальний закон, та встановив наявність у діях судді склад істотного дисциплінарного проступку винятково на підставі рішення Великої Палати Верховного Суду від 09 вересня 2021 року (справа № 11-85сап21). Вважає, що суд не перевірив відповідності рішення суб`єкта владних повноважень про звільнення позивачки з посади судді вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не надав значення доводам позовної заяви про відсутність у діях позивачки складу істотного дисциплінарного проступку, іншого грубого порушення закону та залишив поза увагою надані нею письмові докази на підтвердження слушності її доводів.
Наполягає, що під час ухвалення спірного рішення Рада не оцінила того, що підставою для застосування до неї дисциплінарним органом такого виду стягнення, як подання про звільнення судді з посади, стала винятково процесуальна поведінка судді, яка не містила в собі ознак дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402?VIII.
Вважає, що суд неправомірно оминув увагою та судовим розсудом обставини та факти, які насправді стали передумовою винесення спірного рішення та зумовили дисциплінарне провадження стосовно судді.
Покликаючись на рішення міжнародних інституцій про недопустимість настання особистої відповідальності судді за ухвалення процесуальних рішень, які надалі були скасовані або змінені в процесуальному порядку, ОСОБА_1 зазначає, що звільнення судді є найсуворішим та винятковим дисциплінарним стягненням, яке може мати місце виключно за наявності встановлення дисциплінарним органом обставин, які б свідчили та беззаперечно підтверджували факт вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку. З її погляду, за нормами чинного законодавства саме суд першої інстанції мав би перевірити та з`ясувати, чи містить рішення ВРП посилання на обставини, які беззаперечно підтверджують факт скоєння суддею істотного дисциплінарного проступку, ознаки якого встановив дисциплінарний орган.
Натомість рішення суду першої інстанції жодних обставин та фактів, підтверджених відповідними та належними доказами, які б свідчили та беззаперечно доказували наявність у діях судді складу істотного дисциплінарного проступку, не містить.
Далі скаржниця наводить мотиви незгоди з рішенням ВРП та її дисциплінарного органу, якими їй поставлено в провину бездіяльність, яку вона як суддя допустила під час розгляду великої кількості справ про адміністративні правопорушення, що, своєю чергою, призвело до істотних негативних наслідків, порочить звання судді та завдало значної шкоди авторитету правосуддя. Саме перерахованих обставин постановлення рішень у справах про адміністративні правопорушення, які лягли в основу цих мотивів, на її думку, не дослідив суд першої інстанції, тим самим не виконав покладену на нього законом функцію перевірки рішення суб`єкта владних повноважень та безпідставно не реалізував наданих йому повноважень про виправлення помилки дисциплінарного органу щодо незаконного та безпідставного звільнення позивачки.
Доводи апеляційної скарги щодо незгоди з висновками дисциплінарного органу ВРП та мотивами Ради про наявність у діях судді ознак дисциплінарного правопорушення фактично вторують тим доводам, які апелянтка наводила на заперечення наявності підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності.
4. Від представника ВРП надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без розгляду, а рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16 грудня 2021 року - без змін.
У відзиві наголошується, що в межах судового розгляду, предметом якого є законність рішення ВРП про звільнення судді, не можуть оцінюватись обставини дисциплінарної справи відносно судді (в тому числі мотиви ВРП і оцінка нею обставин, що стали підставою для прийняття рішення в межах дисциплінарного провадження стосовно судді, а також окремі процедурні рішення цього органу).
5. Ухвалою від 27 січня 2022 року Велика Палата Верховного Суду відкрила апеляційне провадження в цій справі, а ухвалою від 21 лютого 2022 року призначила розгляд справи в судовому засіданні на 13 квітня 2022 року, однак розгляд справи не відбувся. 
У зв`язку з відрахуванням ОСОБА_2 зі штату Верховного Суду на підставі рішення ВРП від 09 лютого 2023 року № 32/0/15-23 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду за власним бажанням» призначено повторний автоматизований розподіл судових справ, які перебували в провадженні судді. Справу № 9901/87/21 (провадження № 11-17заі22) призначено судді-доповідачеві Гриціву М. І.
Розгляд справи призначений у судовому засіданні на 09 березня 2023 року, але з об`єктивних причин не відбувся, тому був призначений на 23 березня 2023 року.
23 березня 2023 року до Великої Палати Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи через об`єктивну неможливість прибути в судове засідання у визначений судом час, тому розгляд справи був відкладений на 06 квітня 2023 року.
6. Велика Палата Верховного Суду дослідила наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухала аргументи позивачки та представника ВРП, перевірила матеріали справи й оскаржуване судове рішення і дійшла висновку про таке.
У цій справі суд встановив такі обставини.
Президент України Указом від 14 лютого 2011 року № 209/2011 призначив ОСОБА_1 на посаду судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області строком на п`ять років.
Президент України Указом від 07 вересня 2018 року № 271/2018 призначив її на посаду судді цього ж суду.
04 березня 2020 року до ВРП надійшла скарга Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - ГУ НП в Дніпропетровській області), у якій зазначалося, що суддя ОСОБА_1 допустила порушення норм процесуального права під час здійснення правосуддя у 108 справах про адміністративні правопорушення.
Автор скарги зазначав, що згідно з даними вебпорталу «Судова влада України» та Єдиного державного реєстру судових рішень відомостей щодо результатів розгляду названої кількості справ немає, більшість справ не містять відомостей про їх рух, бракує відомостей про виклик осіб, які притягуються до відповідальності, потерпілих, свідків тощо. На думку скаржника, свідоме та тривале нехтування суддею ОСОБА_1 виконанням своїх обов`язків призвело до порушення доступу до правосуддя осіб, винних у вчиненні адміністративного делікту, позбавлення їх можливості надати пояснення щодо обставин скоєного, у разі незгоди із судовим рішенням оскаржити присуд до суду вищого рівня, а також особи, які потерпіли від винних дій, не змогли отримати відшкодування заподіяної шкоди.
Друга Дисциплінарна палата ВРП ухвалою від 05 травня 2020 року № 1134/2дп/15?20 відкрила дисциплінарну справу стосовно судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , оскільки відомості, встановлені під час здійснення попередньої перевірки дисциплінарної скарги ГУ НП в Дніпропетровській області, можуть свідчити про наявність у діях цієї судді ознак дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII.
Друга Дисциплінарна палата ВРП ухвалою від 03 серпня 2020 року № 2344/2дп/15?20 відкрила за власною ініціативою дисциплінарну справу стосовно судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , позаяк установлені відомості можуть свідчити про наявність у діях цієї судді дисциплінарних проступків, передбачених підпунктом «а» пункту 1, пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII.
Цією самою ухвалою Друга Дисциплінарна палата ВРП об`єднала дисциплінарну справу, відкриту за ініціативою Другої Дисциплінарної палати ВРП стосовно судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , із дисциплінарною справою, відкритою за дисциплінарною скаргою ГУ НП в Дніпропетровській області.
Друга Дисциплінарна палата ВРП рішенням від 19 жовтня 2020 року № 2851/2дп/15-20 суддю Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 притягнула до дисциплінарної відповідальності та застосувала до неї дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади судді.
Ухвалюючи рішення про притягнення судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, Друга Дисциплінарна палата ВРП виснувала, що обставини, встановлені за результатами розгляду об`єднаної дисциплінарної справи, свідчать про наявність у діях судді ознак дисциплінарних проступків, передбачених підпунктом «а» пункту 1, пунктами 3, 4 частини першої статті 106 Закону № 1402?VIII. Було встановлено, що суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 під час здійснення правосуддя неналежно поставилась до виконання обов`язків судді та через грубу недбалість допустила істотне порушення норм процесуального права. Всупереч вимогам статей 268, 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) унеможливила реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків розглянула справи про адміністративні правопорушення без належного повідомлення осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності, та без їхньої участі. Чинячи так, порушила права осіб на справедливий суд, що своєю чергою призвело до заподіяння значної шкоди авторитету правосуддя.
З огляду на характер зазначених порушень, які допустила суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , Друга Дисциплінарна палата ВРП вирішила, що такі порушення містять ознаки грубої недбалості та є підставою для встановлення факту вчинення суддею ОСОБА_1 істотного дисциплінарного проступку в розумінні частини дев`ятої статті 109 Закону № 1402-VIII.
Це рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП позивачка оскаржила до ВРП.
ВРП розглянула скаргу судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 на рішення цього дисциплінарного органу від 19 жовтня 2020 року № 2851/2дп/15-20 і своїм рішенням від 02 лютого 2021 року № 198/0/15-21 залишила це рішення без змін.
03 лютого 2021 року до ВРП надійшло подання її Другої Дисциплінарної палати (вх. № 27536/0/8-20) про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.
18 лютого 2021 року ВРП за результатами розгляду вказаного подання ухвалила спірне рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.
Позивачка з названих нею підстав не погодилась із цим рішенням ВРП і в позовному порядку оскаржила його до суду.
7. Надаючи оцінку викладеним в апеляційній скарзі доводам щодо наявності підстав для скасування спірного рішення та оскаржуваного позивачкою рішення суду першої інстанції, Велика Палата Верховного Суду керується таким.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України передбачено, що підставою звільнення судді є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.
Відповідно до статті 131 Конституції України в Україні діє ВРП, яка, зокрема, ухвалює рішення про звільнення судді з посади (пункт 4 частини першої цієї статті).
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон 1402-VIII.
Статтею 108 Закону № 1402-VIII передбачено, що дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати ВРП у порядку, визначеному Законом  № 1798-VIII, з урахуванням вимог цього Закону.
Відповідно до статті 109 Закону № 1402-VIII до суддів може застосовуватися дисциплінарне стягнення у виді, зокрема, подання про звільнення судді з посади.
Дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади застосовується у разі вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубого чи систематичного нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.
Істотним дисциплінарним проступком або грубим нехтуванням обов`язками судді, що є несумісним зі статусом судді або виявляє його невідповідність займаній посаді, може бути визнано, зокрема, факт, що суддя допустив поведінку, яка порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, у тому числі в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших етичних норм та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду; суддя допустив інше грубе порушення закону, що підриває суспільну довіру до суду.
Згідно з положенням статті 112 Закону № 1402-VIII суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України. Рішення про звільнення судді з посади ухвалює ВРП у порядку, встановленому Законом України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII).
Статтею 115 Закону № 1402-VIII передбачено, що відповідно до пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, є підставою для звільнення судді з посади. Факти, що свідчать про вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді, мають бути встановлені ВРП (її відповідним органом).
Статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП визначає Закон № 1798-VIII.
Відповідно до статті 1 цього Закону ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.
Згідно із частиною другою статті 30 Закону № 1798-VIII засідання ВРП у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП.
Відповідно до частин першої та третьої статті 56 Закону № 1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні ВРП.
За частиною третьою статті 56 Закону № 1798-VIII питання про звільнення судді відповідно до пунктів 3, 6 частини шостої статті 126 Конституції України ВРП розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.
За результатами розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, ВРП ухвалює вмотивоване рішення.
Відповідно до частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII рішення ВРП про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати; 2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні; 3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.
Згідно із частиною першою статті 5, частиною другою статті 30 Закону № 1798-VIII ВРП складається з двадцяти одного члена. Її засідання у пленарному складі є повноважним, якщо в ньому бере участь більшість від складу ВРП.
Наявні в матеріалах справи документи, зокрема витяг з протоколу засідання ВРП від 18 лютого 2021 року № 12 та копія оскаржуваного рішення ВРП, свідчать про те, що на засіданні ВРП були присутні 17 її членів (тобто більшість від складу), які проголосували за звільнення позивачки з посади судді, проти - 0. Це рішення підписане повноважним складом ВРП та всіма її 17 членами, які брали участь у його ухваленні.
Таким чином, підстав, визначених пунктами 1 та 2 частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII, для скасування спірного рішення немає.
Оцінюючи спірне рішення на його відповідність пункту 3 частини другої статті 57 Закону № 1798-VIII, Велика Палата Верховного Суду вважає, що це рішення містить конкретну підставу звільнення позивачки, визначену Конституцією України, та є вмотивованим.
Підставою для звільнення ОСОБА_1 з посади судді слугувало рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 19 жовтня 2020 року № 2851/2дп/15-20, залишене без змін рішенням ВРП від 02 лютого 2021 року № 198/0/15-21, та подання Другої Дисциплінарної палати ВРП про звільнення позивачки з посади судді.
Зазначені рішення ВРП та її дисциплінарного органу були предметом судової перевірки в порядку, визначеному частиною сьомою статті 266 КАС України, за наслідками якої Велика Палата Верховного Суду постановою від 09 вересня 2021 року (справа № 11-85сап21) скаргу ОСОБА_1 залишила без задоволення, а рішення ВРП від 02 лютого 2021 року - без змін.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про обґрунтованість висновку ВРП щодо наявності визначених закономпідстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 та застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді подання про звільнення з посади.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з положеннями частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, на виконання вимог частини четвертої статті 78 КАС України факт учинення суддею Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 істотного дисциплінарного проступку, що є несумісним зі статусом судді, та, як наслідок, правомірність рішень ВРП і Дисциплінарної палати про притягнення до дисциплінарної відповідальності цієї судді і застосування до неї дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення судді з посади не потребують доказування.
Велика Палата Верховного Суду вважає за потрібне зазначити також, що в межах судового розгляду, предметом якого є законність рішення ВРП про звільнення судді, не можуть оцінюватись обставини дисциплінарної справи відносно судді (у тому числі мотиви ВРП й оцінка нею обставин, що стали підставою для прийняття рішення в межах дисциплінарного провадження стосовно судді, а також окремі процедурні рішення цього органу).
Оскаржуване позивачкою рішення ВРП про звільнення її з посади судді, як це підтверджується матеріалами справи, ґрунтується на об`єктивних і належно встановлених, доведених у законний спосіб обставинах, які справді мали місце. Це рішення містить посилання на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких ВРП дійшла висновку про звільнення ОСОБА_1 з посади судді, тобто є належним чином і достатньо мотивованим, ухваленим на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а тому підстав для його скасування відповідно до частини другої статті 57 Закону № 1798-VIIІ немає.
Рішення ВРП про звільнення судді з посади не є рішенням про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності, а лише видається на його підставі, за своєю суттю таке рішення є «кадровим».
Отож, оцінивши обґрунтованість рішення суду першої інстанції, Велика Палата Верховного Суду вважає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов правильного висновку про те, що нема правових підстав для скасування спірного рішення, бо орган, який ухвалював його, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Викладені в апеляційній скарзі доводи згаданого вище висновку не спростовують і не знайшли свого підтвердження під час розгляду цієї справи Великою Палатою Верховного Суду.
8. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС Україниза наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно з положеннями статті 316 КАС Українисуд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням вимог норм матеріального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, то апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 266, 308, 315, 316, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточноюй оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                               В. Ю. Уркевич 
Суддя-доповідач                                                                                      М. І. Гриців
Судді:                                    В. В. Британчук                                          Л. М. Лобойко
Ю. Л. Власов                                               С. Ю. Мартєв
І. В. Григор`єва                                           К. М. Пільков
Д. А. Гудима                                               О. Б. Прокопенко
Ж. М. Єленіна                                             І. В. Ткач
О. С. Золотніков                                        О. С. Ткачук
Л. Й. Катеринчук