ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4759/23 Справа № 208/3802/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Івченко Т.П. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді – Никифоряка Л.П.,
суддів – Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк”

на додаткове рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк”, треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Заводський відділ державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, –

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” (далі – АТ КБ “ПриватБанк”), треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Заводський відділ державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано виконавчий напис вчинений 07 липня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., зареєстрований в реєстрі за № 5904, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ “ПриватБанк” заборгованості за кредитним договором в розмірі 55 328,39 грн, таким, що не підлягає виконанню.
Стягнуто з АТ КБ “ПриватБанк” на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 1 488,60 грн.

У березні 2023 року представник ОСОБА_1 – адвокат Ворон А.І. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій виклав вимогу про поновлення процесуального строку для подання такої заяви в частині розподілу судових витрат, що складаються із витрат на професійну правничу допомогу, та стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.
Заява обґрунтована тим, що 18 липня 2022 року між позивачкою та адвокатом Вороном А.І. було укладено договір про надання правової допомоги адвокатом.

Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору про надання юридичної допомоги адвокатом від 18 липня 2022 року з ОСОБА_1 підписано протокол погодження адвокатського гонорару, в якому видом послуг зазначено: комплекс ведення цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ “ПриватБанк” про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Завалієва А.А. таким, що не підлягає виконанню, у суді першої інстанції, що включає: ознайомлення з матеріалами справи, складання адвокатських запитів без обмеження їх кількості для збору всіх необхідних висновків судових експертів, складання позовної заяви, відповіді на відзив, заяв та клопотань в ході розгляду справи, представництво інтересів клієнта у всіх органах державної влади та правоохоронних органах всіх рівнів, участь у судових засіданнях суду у ході розгляду справи без обмеження їх кількості, отримання рішення суду, що набрало законного сили та закриття виконавчого провадження. Адвокатський гонорар за наданий вид послуг складає 7 000,00 грн.

Згідно акту приймання-передачі послуг до договору про надання юридичної допомоги адвокатом від 18 липня 2022 року, який складений 09 березня 2023 року, адвокатом було надано такі послуги: первинна юридична консультація; вивчення матеріалів справи; складання позовної заяви; складання заяви про забезпечення позову; складання заяви про витребування доказів; підготовка пакетів документів для суду, учасників справи, відправка документації до суду; прибуття до суду та участь у судових засіданнях; отримання рішення суду, що набрало законної сили.

Адвокатський гонорар є фіксованим, загальна вартість юридичних послуг складає 7000,00 грн. На підтвердження сплати адвокатського гонорару надано квитанцію № 09-03 від 09 березня 2023 року.

Додатковим рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2023 року поновлено заявнику строк на подачу заяви про ухвалення додаткового рішення, заяву задоволено та стягнуто з АТ КБ “ПриватБанк” на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.

В апеляційній скарзі АТ КБ “ПриватБанк”, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, виклав вимогу про скасування додаткового рішення та ухвалення нового, яким відмовити у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування заявник посилався на те, що позивачка не надала до суду першої інстанції належних доказів оплати витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, що на переконання заявника є підставою для відмови у стягненні цих витрат.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про доставку електронного листа.

Учасники справи у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження заявлених вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача було надано суду: договір про надання правової допомоги адвокатом від 18 липня 2022 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Вороном А.І. (а.с.9-10); свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю (а.с.11); ордер на надання правничої (правової) допомоги (а.с.12); додаткову угоду № 1 до договору про надання юридичної допомоги адвокатом від 18 липня 2022 року (а.с.102); акт приймання-передачі послуг від 09 березня 2023 року (а.с.103); а також квитанцію № 09-03 від 09 березня 2023 року про оплату позивачкою наданих їй послуг за надання такої допомоги на суму 7 000,00 грн. (а.с.103).

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19).

Стягуючи з відповідача на користь позивачки 7 000,00 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції правильно виходив із доведеності понесення позивачкою цих витрат та вірно врахував критерії реальності адвокатських витрат, розумність їх розміру та обставини справи.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення витрат на правничу допомогу з позивачки на користь відповідача, оскільки такі висновки підтверджені належними та допустимими доказами. У мотивувальній частині додаткової постанови наведено дані про встановлені судом обставини в частині розподілу витрат на правничу допомогу, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні вказаної вимоги.

При цьому суд апеляційної інстанції з огляду на зазначену вище судову практику, яка є незмінною, відхиляє аргументи апеляційної скарги, які зводяться до того, що суду не було надано належних доказів оплати витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн, що на переконання заявника є підставою для відмови у стягненні цих витрат.

Як убачається з матеріалів справи, сплата адвокатського гонорару підтверджується наданої квитанцією № 09-03 від 09 березня 2023 року (а.с.104).

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування додаткового рішення, оскільки суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив оскаржуване судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення – без змін.

Керуючись ст. 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк “ПриватБанк” – залишити без задоволення.

Додаткове рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2023 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 13 червня 2023 року.

Судді: