ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/912/23 Справа № 178/380/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лісняк В. В. Суддя у 2-й інстанції - Рябчун О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 травня 2023 року                                                                 м. Дніпро

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Рябчун О.В., розглянувши у м.Дніпро апеляційну скаргу захисника Юдіної Н.М.., подану на постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року, якою

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець, місце реєстрації:  АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП,

встановила:

Постановою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, на підставі п.12 ч.1 ст.5 зУ “Про судовий збір” звільнений від сплати судового збору. 

Згідно з оскаржуваною постановою, 24 січня 2023 року близько 23.00 год. військовослужбовець, солдат ОСОБА_1 , перебуваючи на території тимчасової дислокації військової частини в Кам`янському районі Дніпропетровської області, в умовах особливого періоду, перебував в нетверезому стані, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП. 

Не погоджуючись з винесеною постановою адвокат Юдіна Н.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову змінити у частині розміру адміністративного стягнення та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять гривень).
Крім того, захисник подала клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження як пропущеного із поважних підстав.
Мотивує тим, що ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні 06.03.2023 року, оскільки ніс військову службу, а зі змістом постанови ознайомився лише 29.03.2023 року, коли отримав рішення поштовим з`язком.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що з постановою суду вона та її підзахисний не згодні в частині розміру адміністративного стягнення. Вважають, що постанова суду першої інстанції має бути змінена, з урахуванням законодавства, зо діяло на момент вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. 
Зазначає, що відповідно до ЗУ “Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обставновці” від 13.12.2022 року №2839-ІХ, були внесені зміни до статті 172-20 КУпАП. 
Частиною 3 ст.172-20 КУпАП передбачено, що дії, передбачені ч.1 та ч.2 цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, тягнуть за собою накладення штрафу від однієї до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Відповідні зміни набрали законної сили 27.01.2023 року. 
Оскільки, адміністративне правопорушення було вчинено 24.0.2023 року, до набрання чинності ЗУ №2839-ІХ від 13.12.2022 року, то й адміністративне стягнення має бути накладено в межах санкції, діючого на той час кримінального процесуального законодавства, тобто штраф у розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять гривень).

В судове засідання апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  та його захисник Юдіна Н.М. не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомили, але їх неявка, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, не перешкоджає апеляційному розгляду. 

Перевіривши витребувані із Криничанського районного суду Дніпропетровської області матеріали провадження про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП, вислухавши пояснення захисника Юдіної Н.М. та особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, проаналізувавши зміст судової постанови та співставивши викладені у ній обставини із наявними у матеріалах доказами, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню підлягає за такими підставами.

Розглядаючи клопотання про поновлення апелянту строків апеляційного оскарження зазначеної судової постанови, апеляційний суд вважає доводи захисника Юдіної Н.М. слушними, оскільки, ОСОБА_1 не був присутній під час розгляду справи у суді першої інстанції та про винесе судове рішення повідомлений не був. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази належного повідомлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності про час та місце розгляду справи.
Таким чином, враховуючи, що матеріали справи також не містять документації, яка підтверджувала факт отримання ОСОБА_1 копії постанови суду, наявні підстави для поновлення строків апеляційного оскарження постанови як пропущені із поважних підстав.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КупАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону місцевим судом не дотримано у повному обсязі.
Суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.
Вказані висновки місцевого суду ґрунтуються на досліджених та наведених у постанові доказах, не оспорюються в апеляційній скарзі апелянтом, а тому апеляційним судом відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП не перевіряються.

Разом з цим доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права під час вирішення питання про накладення на нього адміністративного стягнення є слушними з огляду на таке.
Відповідно до ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та іншими законами України.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення№17 від 31.01.2023 року ОСОБА_1 24.01.2023 року було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.
Як вбачається, судом першої інстанції було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та накладено стягнення в межах санкції статті, передбаченої КУпАП зі змінами на підставі Закону України “Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці” від 13.12.2022 року №2839-ІХ. 
Проте, судом першої інстанції не враховано, що адміністративне правопорушення було вчинено до набрання чинності ЗУ №2839-ІХ від 13.12.2022 року (Закон України “Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці” від 13.12.2022 року №2839-ІХ набув чинності 27.01.2023 року).

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Наведене узгоджується з висновками Конституційного Суду України так в рішенні № l-рн/99 від 09.02.99 року у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів. Конституційний суд зазначив, що дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
В рішенні Конституційного Суду України від 19.04.2000 року № 6-рп/2000 у справі про зворотну дію кримінального закону в часі зазначено, що суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи.
Також в рішенні від 02.07.2002 року № ІЗ-рп/2002 Конституційний Суд України вказав, що суть положення статті 58 Конституції України про незворотність дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, полягає в тому, що дія законів та інших нормативно-правових актів поширюється на ті відносини, які виникли після набуття ними чинності, і не поширюється на правовідносини, які виникли і закінчилися до набуття такої чинності.
Крім того, відповідно до ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до санкції ч.3 ст.172-20 КУпАП в редакції чинній станом на 24.01.2023 року — до осіб, які вчинили адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП повинно бути застосоване стягнення у вигляді штрафу в розмірі від двохсот п`ятнадцяти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.

Отже, внаслідок неповноти судового розгляду, судом першої інстанціцї не враховано положення Конституції України про те, що закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.
Враховуючи вищенаведе, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_1 має бути призначено адміністративне стягнення у виді штрафу, в межах санкції ч.3 ст.172-20 КУпАП, чинному на момент вчинення адміністративного правопорушення, оскільки стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян не може бути застосоване до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення до набуття чинності Закону України “Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці” від 13.12.2022 року №2839-ІХ.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника Юдіної Н.М. підлягає задоволенню, а постанова судді Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року - зміні в частині призначення адміністративного стягнення, з накладенням на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, у виді штрафу, в межах санкції ч.3 ст.172-20 КУпАП у розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень.

                На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

постановила:

Клопотання захисника про поновлення їй строків апеляційного оскарження як пропущених з поважних підстав — задовольнити.

Апеляційну скаргу адвоката Юдіної Н.М. – задовольнити.

Постанову Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП - змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП - адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду О.В. Рябчун