ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
29 травня 2023 року           справа №360/701/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року у справі № 360/701/22 (головуючий І інстанції Шембелян В.С.) за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

                                                 ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 18.01.2022 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн у виконавчому провадженні ВП № 65574902.
В обґрунтування позову зазначив, що вжив всіх необхідних заходів з метою належного виконання рішення суду, здійснив нарахування заборгованості з виплати пенсії за минулий час, яка обліковується в управлінні, втім затримка у її виплаті зумовлена відсутністю належного асигнування з Державного бюджету України.
Відтак, виплата коштів на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 по справі № 360/3656/20 здійснюватиметься в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.
Таким чином, відповідач протиправно наклав на позивача штраф за невиконання судового рішення.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Сума пенсії за виконавчим провадженням № 65574902 має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України. Отже, проведення такої виплати не може бути здійснено за рахунок власних коштів Пенсійного фонду.
Позивач вважає, що вжив всіх необхідних заходів для належного виконання судового рішення, проте затримка у виплаті коштів зумовлена не бездіяльністю позивача, а відсутністю належного асигнування.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.
Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі, що надійшли в паперовому вигляді або через офіційну електронну пошту суду скановано та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України). Також, щодо інституту відновлення втраченого судового провадження в адміністративній справі у зв`язку з запровадженням ЄСІТС зазначено, що втрата судового провадження стосується справ, які були сформовані в паперовій формі.
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Таким чином, наявність електронних копій матеріалів судової справи, паперовий примірник якої фактично втрачено, не є підставою для визнання судового провадження втраченим, а тому електронні матеріали судових справ, які сформовано в підсистемі Електронний суд у повному обсязі є достатніми для подальшого розгляду таких справ.
Отже, враховуючи зазначений лист Верховного Суду, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.
Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року у справі № 360/3656/20 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови у проведенні перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії з 03.09.2019 згідно додатково наданих документів для перерахунку пенсії. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії з урахуванням індексації за період з вересня 2017 року по серпень 2019 року згідно довідок Головного управління Національної поліції в Луганській області від 21.08.2020 № 649/111/22-2020 та від 20.10.2020 № 867/111/22-2020, починаючи з 03.09.2019. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити ОСОБА_1 різницю з урахуванням сплачених сум пенсії.
Рішення набрало законної сили 20.04.2021.
13.05.2021 стягувачу видано виконавчий лист № 360/3656/20 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити ОСОБА_1 різницю з урахуванням сплачених сум пенсії.
26.05.2021 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області відкрито виконавче провадження № 65574902 з примусового виконання виконавчого листа № 360/3656/20, виданого Луганським окружним адміністративним судом 13.05.2021.
Листом № 1200-0306-8/16443 від 11.06.2021 пенсійним орган повідомив державного виконавця, що ним здійснено перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 з урахуванням індексації за період з 03.09.2019 по 31.05.202021 в сумі 8708,47 грн на підставі довідок Головного управління Національної поліції в Луганській області від 21.08.2020 № 649/111/22-2020 та від 20.10.2020 № 867/111/22-2020. 
Доплату по проведеному перерахунку за період 03.09.2019 по 31.05.2021 (дата проведення розрахунку) у сумі 8708,47 грн обліковано в Головному управлінні, що підтверджується розрахунком (додається) та буде виплачено з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством.
Пенсія з 01.06.2021 виплачується з урахуванням індексації на підставі довідок Головного управління Національної поліції в Луганській області від 21.08.2020 № 649/111/22-2020 та від 20.10.2020 № 867/111/22-2020.
До державного виконавця надійшло звернення стягувача ОСОБА_1 від 11.01.2022 про невиконання рішення суду боржником з проханням вжити заходів відповідно до вимог чинного законодавства.
Постановою начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 18.01.2022 накладено штраф на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області у сумі 5100 грн у зв`язку з невиконанням судового рішення.
Копію постанови надіслана боржнику листом від 18.01.2022 № 737.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що позивачем судове рішення не було виконано у встановлений державним виконавцем строк без поважних причин.
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
На підставі статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. 
Судове рішення є обов`язковим до виконання (…)
Згідно статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Таким чином, обов`язковому виконанню підлягають судові рішення, які набрали законної сили і відповідальність передбачена за невиконання судового рішення, яке набрало законної сили.
Частиною першою статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі – Закон №1404) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1404 підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно з частинами першою-другою статті 15 Закону № 1404 сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
На підставі пункту 1, підпункту 1 частини другої статті 17 Закону № 1404 примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.
Частиною першою статті 18 Закону № 1404 встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до пунктів 1,16 частини третьої статті 18 Закону № 1404 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Згідно пункту 1 частини першої статті 19 Закону № 1404 державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.
На підставі частини шостої статті 26 Закону № 1404 за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).
Згідно статті 63 Закону № 1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником (…)
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
Як визначено частиною першою статті 75 Закону № 1404 у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Системний аналіз наведених норм свідчить, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. 
При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 
1) факт виконання чи невиконання рішення;
2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. 
Таким чином, лише встановивши відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника. 
Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених ст. 18 Закону № 1404-VIII, а також дотриманням сторонами виконавчого провадження свої обов`язків.
Отже, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 10.09.2019 року по справі № 0840/3476/18, від 19.09.2019 по справі №686/22631/17, від 07.11.2019 по справі № 420/70/19.
На час виникнення спірних правовідносин згідно пункту 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 41/26486 (далі - Положення) Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).
Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі - управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.
Відповідно до пункту 4 Положення Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує у відповідному регіоні доходи та видатки коштів Фонду, у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду (підпункт 2); організовує роботу управлінь Фонду щодо, зокрема, призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства (підпункт 3); забезпечує своєчасну та у повному обсязі виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно з законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами) (підпункт 4); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (підпункт 5).
На підставі статті 8 Закону № 2262 виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, забезпечується за рахунок коштів державного бюджету.
Приписами статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.
ОСОБА_1 перебуває на обліку позивача та отримує пенсію відповідно до Закону № 2262.
Отже, фінансування пенсійних виплат, що виплачуються за Законом № 2262, відбувається за рахунок бюджетних асигнувань, а не за рахунок власних коштів ПФУ, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску.
Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.
Виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою КМУ від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» (далі – Порядок № 649).
На підставі пункту 2 Порядку № 649 боржник - орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення; стягувач - фізична особа, на користь якої винесено рішення.
Як визначено пунктом 3 Порядку № 649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України. 
Згідно пункту 4 Порядку № 649 черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України:
документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника;
копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа;
розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.
Таким чином, позивач на виконання зазначеного Порядку №649, подав до ПФУ документи, відповідно до п. 5 Порядку № 649, на підстави яких приймається рішення про виділення коштів для виплати.
На підставі пункту 10 Порядку № 649 виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.
Матеріали справи свідчать, що заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_1 за період 03.09.2019 по 31.05.2021 у сумі 8708,47 грн сформована та в електронному вигляді направлена до управління Пенсійного фонду України, що підтверджується скріншотом з електронної підсистеми пенсійних органів «реєстр судових рішень».
Тобто, позивач виконав свій обов`язок щодо направлення необхідних документів до ПФУ для фінансування виплати пенсії на користь ОСОБА_1 за судовим рішенням, яка до теперішнього часу залишилась не профінансованою.
Зазначене обумовлює помилковість висновку суду першої інстанції, що надані боржником документи не підтверджують відсутність у позивача коштів на виконання рішення суду.
Отже, невиконання судового рішення в частини виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення боржника на проведення таких виплат, яке здійснюється Пенсійним фондом України (головним розпорядником бюджетних коштів), не може вважатися невиконанням рішення без поважних причин. 
У такому випадку накладення штрафу жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Таку правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а.
Відтак, наведене свідчить про вчинення позивачем дій на отримання фінансування для виконання судового рішення на момент накладення штрафу та в межах спірних правовідносин підтверджує факт невиконання судового рішення за наявності поважних причин, що виключає наявність підстав для накладення штрафу.
При цьому колегія суддів зазначає, що діюче законодавство не передбачає необхідності позивачу повторно, або неодноразово, або періодично подавати документи для внесення інформації до вказаного вище реєстру задля виконання рішення суду, що є визначальним для встановлення факту вини в невиконанні такого судового рішення.
Тому апеляційний суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 18.01.2022 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн у виконавчому провадженні ВП № 65574902.
Згідно статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду з прийняттям постанови про задоволення позову.
Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду за те, що вимоги позивача задоволені, витрати позивача по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 2481 грн та за подачу апеляційної скарги в сумі 3721,50 грн підлягають стягненню в повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в загальному розмірі 6202,50 грн.
Керуючись статтями 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року у справі № 360/701/22 – задовольнити.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року у справі № 360/701/22 – скасувати.
Позов Головного управління Пенсійного фонду України Луганської області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 18.01.2022 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн у виконавчому провадженні ВП № 65574902.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (код ЄДРПОУ 43315445, юридична адреса: 93404, м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, 22) на користь Управління Пенсійного фонду України в Луганській області (код ЄДРПОУ 21782461, юридична адреса: 93404, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, 9) судові витрати в сумі 6202 (шість тисяч двісті дві) гривні 50 копійок.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 29 травня 2023 року.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 29 травня 2023 року.

Головуючий суддя                                                                    І.Д. Компанієць

Судді                                                                                        А.В. Гайдар

                                                                                                      Е.Г. Казначеєв