Номер провадження: 33/813/975/23
Номер справи місцевого суду: 522/5241/23 
Головуючий у першій інстанції Гаєва Л. В. 
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2023 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду:                        Громік Р.Д.
за участю секретаря:                                        Триколіч І.Б.,
розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2023 року, ОСОБА_1 визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнено на користь держави судовий збір в сумі 536,8 гривень,

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №361218 від 04.03.2023р. вбачається, що 04 березня 2023 року о 22:28 год. м. Одеса, вул. Княженська,40/Торгова,24, ОСОБА_1 керував автомобілем Toyotа Camry р.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; стягнено з  ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 536 гривень 80 копійок.
На дану постанову  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді та провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права.
В доводах апеляційної скарги зазначено, що:
1) протокол про адміністративне правопорушення складений працівниками поліції з порушенням вимог ст. 251 КУпАП, а саме за відсутністю свідків;
2) на долучених до матеріалів справи відеозаписах не зафіксовано момент керування транспортним засобом ОСОБА_1 .
Крім того, адвокат Шелков С.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2023 року, мотивуючи тим, що постановою Одеського апеляційного суду від 08.05.2023р. апеляційна скарга була повернута, копію постанови вручено не було, про її існування апелянт дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень та одразу після прийняття даної постанови було усунуто всі недоліки.
Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає за можливе задовольнити його з огляду на наступне.
Частиною 2 ст. 294 КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на судовий захист є конституційним правом людини (ст. 55 Конституції України), яке не може бути обмежене, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст. 64). Однією з гарантій реалізації цього права є апеляційне та касаційне оскарження судових рішень як одна з основних засад судочинства в Україні, що може бути обмежене лише законом (п.8 ч.1 ст. 129 Конституції України).
Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
На підставі матеріалів справи встановлено, що 24 квітня 2023 року адвокат Шелков С.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , вперше подав апеляційну скаргу в строки, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Постановою Одеського апеляційного суду від 08 травня 2023 року апеляційну скаргу адвоката Шелкова С.Г. на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2023 року відносно ОСОБА_1 , повернено особі, яка її подала.
Копію вказаної постанови ні апелянт, ні представник апелянта не отримували, дізнались про її існування з Єдиного державного реєстру судових рішень.
Повторно представник апелянта звернувся з апеляційною скаргою 17 травня 2023 року.
Враховуючи матеріали справи, вважаю за можливе визнати причини пропущеного строку поважними та поновити адвокату Шелкову С.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2023 року.
Про судове засідання, призначене на 13 червня 2023 року, апелянт та його адвокат були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи шляхом направлення судової повістки у додаток «Viber», однак у судове засідання не з`явилися, жодних заяв чи клопотань не надходило.
Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне. 
Судом першої інстанції правильно встановлено, що вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №361218 від 04.03.2023 року, згідно до якого встановлено те, що 04.03.2023р. о 22:28 год. м. Одеса, вул. Княженська,40/Торгова,24, ОСОБА_1 керував автомобілем Toyotа Camry р.н. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, - різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода.
- направленням ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу до ООМЦПЗООР від 04.03.2023 року, згідно до якого указаний правопорушник відмовився від проходження вище указаного огляду,
- відеозаписами, долученими до матеріалів адміністративної справи.
Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у сукупності, дійшов правильного висновку, що в діях ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, обставини правопорушення й вина правопорушника підтверджуються також зібраними в порядку ст. 251 КпАП України доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, яким зафіксоване місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення та сукупністю досліджених матеріалів, доданих до вказаного протоколу.
Суд першої інстанції при накладенні адміністративного стягнення правильно враховував: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особистість правопорушника, ступінь його провини, майновий стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно вважав, що необхідним і достатнім адміністративним стягненням для правопорушника буде штраф з позбавленням права керування транспортними засобами, з метою подальшого запобігання правопорушень та виховування особи в дусі дотримання «Правил дорожнього руху України».
При накладенні стягнення суд першої інстанції правильно врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що на долучених до матеріалів справи відеозаписах не зафіксовано момент керування транспортним засобом ОСОБА_1 , то апеляційний суд звертає увагу на таке.
Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівники поліції під`їхали до автомобіля Toyotа Camry р.н. НОМЕР_1 , коли той закінчував свій рух. На відеозаписі видно, що водій автомобіля Toyotа Camry ОСОБА_1 вимикає світло та двигун автомобіля, виходить із-за керма.
Таким чином, аргументи апелянта щодо сумнівів про доведеність факту керування ОСОБА_1 вказаним транспортним засобом, аргументи апелянта повністю спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений працівниками поліції з порушенням вимог ст. 251 КУпАП, а саме за відсутністю свідків, то апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Матеріали справи про адміністративне правопорушення містить відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, а тому залучення свідків у даній ситуації не вбачається обов`язковим.
Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно із ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2023 року.
Відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2023 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2023 року залишити без змін.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                        Р.Д. Громік