Постанова                                     
Іменем України
 
26 квітня 2023 року 
м. Київ
 
справа № 754/4514/20
 
провадження № 61-11648св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.                    (суддя-доповідач),  
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест сервіс», ОСОБА_2 , 
треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест сервіс» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2021 року у складі судді Грегуля О. В. та постанову Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року у складі колегії суддів: Суханової Є. М., Сушко Л. П., Олійника В. І., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 

 
Короткий зміст позовної заяви
 
У квітні 2020 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Товариства                              з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест сервіс» (далі - ТОВ «Мегаінвест сервіс»), ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним.
 
Позовна заява мотивована тим, що він є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира була придбана ним 28 листопада 2007 року за кредитні кошти, отримані в Акціонерному комерційному інноваційному банку (далі - АКІБ) «УкрСиббанк» за споживчим кредитом № 11259623000, виданим на придбання квартири. Одночасно з посвідченням договору купівлі-продажу квартира на підставі договору іпотеки від 28 листопада 2007 року № 71190 була передана в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк».
 
Надалі АКІБ «УкрСиббанк» передав свої права за кредитним договором та договором іпотеки від 28 листопада 2007 року Публічному акціонерному товариству (далі - ПАТ) «Дельта Банк».
 
04 лютого 2020 року ПАТ «Дельта Банк» відступило право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки від 28 листопада 2007 року  ТОВ «Мегаінвест сервіс».
 
Зазначав, що про перехід прав кредитора до ТОВ «Мегаінвест сервіс» його не було повідомлено. При черговій спробі здійснити платіж за кредитним договором він отримав відмову у здійсненні платежу. З відповіді                        ТОВ «Мегаінвест сервіс» дізнався про звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
Вважав договір купівлі-продажу квартири від 14 лютого 2020 року, укладений між ТОВ «Мегаінвест сервіс» і ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу                      Золотих О. О. недійсним, оскільки іпотекодержателем не дотримано положень статей 12, 36, 38 Закону України «Про іпотеку». Відтак, на підставі статей 203, 215, 216 ЦК України позов підлягає задоволенню.
 
Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_5 просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 14 лютого 2020 року, укладений між                      ТОВ «Мегаінвест сервіс» і ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О. О. 
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2021 року позов ОСОБА_6 задоволено.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 14 лютого                             2020 року, укладений між ТОВ «Мегаінвест сервіс» та ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О. О.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Рішення районного суду мотивоване тим, що доказів, які б свідчили, що при укладенні між ТОВ «Мегаінвест сервіс» та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу квартири від 14 лютого 2020 року були дотримано вимоги        пунктів 5.1, 5.2. (підпунктів 5.2.1. і 5.2.2.), 5.3. договору іпотеки № 71190 (нерухомого майна) від 28 листопада 2007 року та частин першої-третьої статті 36 та частин першої, другої, п`ятої статті 38 Закону України «Про іпотеку», та які б свідчили про наявність у ТОВ «Мегаінвест сервіс» права на продаж предмету іпотеки суду не надано. Зокрема, відсутні докази наявності окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя       у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» та який би свідчив про отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця,              а також доказів дотримання Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
 
При цьому районний суд застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «Мегаінвест сервіс», в особі представника - адвоката Шеремет М. О., залишено без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2021 року залишено без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову та визнання недійсним оспорюваного договору відповідають нормам матеріального права. При цьому районний суд правильно встановив, що оспорюваним договором порушено право власності позивача на спірну квартиру.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі ТОВ «Мегаінвест сервіс», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовити.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
У листопаді 2022 року касаційна скарга надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2023 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
У січні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2023 року справу призначено до розгляду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна ТОВ «Мегаінвест сервіс» мотивована тим, що висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову не відповідають правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17, відповідно до яких неотримання іпотекодавцем та заінтересованими особами повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, передбаченому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», не є підставою визнавати укладений правочин недійсним, а є підставою для відшкодування збитків.
 
Зазначає, що суди попередніх інстанцій дійшли неправильного висновку про те, що у ТОВ «Мегаінвест сервіс» не виникло права звернення стягнення на предмет іпотеки через дію мораторію, оскільки його дія поширюється лише на майно, надане в забезпечення за споживчими кредитами в іноземній валюті. При цьому відповідно до додаткового договору № 2 від 19 грудня 2012 року зобов`язання з іноземної валюти переведено на гривню.
 
Крім того, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки у позовній заяві відсутні посилання на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
 
Посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки про судовий розгляд справи, призначений на 01 жовтня 2021 року, районний суд належно не повідомив ОСОБА_2 . Районний суд розглянув клопотання про відвід судді, заявлений представником ОСОБА_4 - адвокатом Мацкевичем Д. А., одноосібно з порушенням порядку, встановленого статтею 33 ЦПК України.
Вважає порушенням норм процесуального права повернення судового розгляду до стадії судових дебатів для уточнення позовних вимог після видалення суду до нарадчої кімнати. 
 
Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень                                      ТОВ «Мегаінвест сервіс» вказує неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного                                у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року                         у справі № 909/967/16, від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11,                       від 29 вересня 2020 року у справі № 757/3243/17 та постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 755/21646/15-ц, від 10 червня 2020 року у справі № 442/4416/16-ц, від 24 червня 2020 року у справі                               № 459/3382/16-ц, від 02 липня 2020 року у справі № 761/21540/16-ц, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

 
 
Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу
 
У лютому 2023 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 подали відзив на касаційну скаргу, у якому зазначили, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими, відтак оскаржувані судові рішення скасуванню не підлягають.
 
Зазначають, що укладення додаткової угоди від 19 грудня 2012 року про зміну зобов`язання з іноземної валюти на гривню не змінює факту отримання кредиту в іноземній валюті, що свідчить про необхідність застосування до спірних правовідносин Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
 
Вважає, що повідомлення від 15 вересня 2019 року, на яке посилається               ТОВ «Мегаінвест сервіс», не містить обов`язкових реквізитів (вихідний номер, розшифровка підпису та службового становища особи, відсутня печатка, не виготовлене на відповідному фірмовому бланку). Також відсутні докази надсилання або отримання даного повідомлення ОСОБА_7 . При цьому відповідно до реєстру вихідної кореспонденції АТ «Дельта Банк» відсутня інформація про відправку кореспонденції у травні 2019 року на ім`я ОСОБА_8 .
 
Посилається на те, що згідно з розрахунком заборгованості станом                       на 04 лютого 2020 року прострочена заборгованість за кредитом відсутня,            а поточна становить 54 690 грн. Отже, іпотекодержатель не мав підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі статті 38 Закону України «Про іпотеку».
 
У січні 2023 року ОСОБА_2 подала відзив на касаційну скаргу, у якому зазначила, що касаційну скаргу ТОВ «Мегаінвест сервіс» підтримує.
 
Фактичні обставини, встановлені судами
 
Між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 укладено договір про надання споживчого кредиту № 11259673000 від 28 листопада 2007 року, відповідно до якого останньому надано кредит в сумі: 125 000 доларів США, що еквівалентно: 631 250 грн, і який має погашатись щомісячними платежами та бути погашений разом із процентами не пізніше 28 листопада 2028 року. Цільове призначення кредиту особисті потреби, а саме, купівля кв. АДРЕСА_2 .
 
Між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 161323  від 28 листопада 2007 року, відповідно до якого остання зобов`язалася нести солідарну відповідальність з ОСОБА_9 за договором про надання споживчого кредиту № 11259673000 від 28 листопада 2007 року.
 
Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 28 листопада 2007 року, ОСОБА_5 купив квартиру АДРЕСА_2 .
 
28 листопада 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_9 укладено договір іпотеки № 71190 (нерухомого майна), відповідно до якого ОСОБА_5 передав квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею: 69,60 кв. м. в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк».
 
Згідно з додатковим договором № 2 від 19 грудня 2012 року до договору про надання споживчого кредиту № 11259673000 від 28 листопада           2007 року сторони домовились змінити валюту виконання зобов`язання за договором з відповідним переведенням заборгованості з повернення кредиту за договором, розмір якої станом на дату укладання цього додаткового договору № 2 складає 92 066,32 дол. США, з доларів США на гривні за курсом 1 долар США = 5.05 грн та встановленням цієї заборгованості в розмірі 464 934,91 грн. Сторони домовились викласти договір у новій редакції, відповідно до пункту 1.1 якої кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 464 934,91 грн, з кінцевим терміном повернення кредиту до 16 грудня 2033 року включно.
 
На підставі нотаріально посвідченого договору № 2144/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 04 лютого 2020 року, укладеного між            ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Мегаінвест сервіс», до ТОВ «Мегаінвест сервіс» перейшло право вимоги за вищевказаними договорами.
 
На підставі укладеного між ТОВ «Мегаінвест сервіс» і громадянкою російської федерації ОСОБА_2 нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О. О. договору купівлі-продажу квартири від 14 лютого 2020 року,                                   ТОВ «Мегаінвест сервіс» продало ОСОБА_2 предмет іпотеки.
 
Відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 09 червня               2020 року № 484139 ДП «СЕТАМ», 09 червня 2020 року проведено електронні торги з реалізації майна: трикімнатної квартири площею: 69,6 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та переможцем визнано ОСОБА_4 . 
 
У пунктах 3, 4 оспорюваного договору купівлі-продажу квартири                          від 14 лютого 2020 року зазначено, що право на продаж вказаного нерухомого майна будь-якій особі належить іпотекодержателю на підставі:  договору іпотеки № 71190, посвідченого 28 листопада 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лосєвим В. В.                       за реєстровим номером 3061, укладеного між іпотекодержателем та ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_1 ), місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; договору № 2144/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги посвідченого 04 лютого 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л. В. за реєстровим номером 214; продавець не пізніше ніж за 30 днів до укладення цього договору письмово повідомив іпотекодавця, що підтверджується трекінгом № 0160208054055.
 
Згідно з пунктами 5.1, 5.2. (підпунктами 5.2.1. і 5.2.2.), 5.3. договору іпотеки № 71190 (нерухомого майна) від 28 листопада 2007 року, сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; позасудове врегулювання може бути застосовано сторонами в будь-який момент звернення стягнення на предмет іпотеки, але в будь-якому разі лише до моменту набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
2.     Мотивувальна частина 

 
 
Позиція Верховного Суду
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
 
Касаційна скарга ТОВ «Мегаінвест сервіс» підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають
 
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право                   в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
 
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
 
Згідно з пунктами 1, 2 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, визнання правочину недійсним;
 
У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору,  та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів,                 в тому числі, вільне волевиявлення учасника правочину.
 
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором                                є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
 
Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними,              та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
 
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
 
За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
 
Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар)              у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
 
Встановлено, що 14 лютого 2020 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О. О., ТОВ «Мегаінвест сервіс» продало ОСОБА_2 предмет іпотеки (спірне нерухоме майно). Надалі за результатами проведених електронних торгів від 09 червня 2020 року                   № 484139 ОСОБА_4 набула право власності на спірне нерухоме майно.
 
Звертаючись до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу               від 14 лютого 2020 року недійсним, ОСОБА_5 посилався зокрема на те, що іпотекодержателем не дотримано приписи статей 12, 36, 38 Закону України «Про іпотеку», відтак на підставі статей 203, 215, 216 ЦК України оспорюваний договір є недійсним.
 
За змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.
 
Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону.
 
При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
 
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 01 серпня 2019 року у справі № 638/14632/14-ц (провадження № 61-12947св18).
 
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так i від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі                        № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15 (провадження № 14-338цс18), від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (провадження № 12-46гс19). Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (пункт 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19)).
 
Враховуючи вищевказане, особа, звертаючись із позовом до суду, має право пред`явити таку вимогу на захист свого цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення,                           і призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.
 
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
 
Зазначене залишилося поза увагою судів попередніх інстанцій, які дійшли помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_8 . 
При цьому суди не врахували, що спірне нерухоме майно з 09 червня                 2020 року належить ОСОБА_4 , яка набула його у спосіб, визначений законом на підставі результатів проведених електронних торгів                            від 09 червня 2020 року, які не скасовані та не визнані судом недійсними.
 
З огляду на зазначене, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 14 лютого 2020 року, укладеного між ТОВ «Мегаінвест сервіс» і ОСОБА_2 , не відновить прав ОСОБА_8 .
Належним способом захисту у даному випадку є звернення до суду з позовом до останнього володіючого власника, тобто ОСОБА_4 , про витребування спірного майна, при наявності для цього підстав.
 
Отже, позовні вимоги ОСОБА_6 про визнання недійсним договору                  купівлі-продажу квартири від 14 лютого 2020 року, укладеного між ТОВ «Мегаінвест сервіс» і ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О. О., не підлягають задоволенню, оскільки позивачем обрано неефективний спосіб захисту.
 
У зв`язку з наведеним та зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 14 лютого 2020 року.
 
Оскільки оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню та ухвалюється нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_6 у зв`язку з неефективним способом захисту, відсутня необхідність відповідати на інші доводи касаційної скарги.
 
При цьому доводи ТОВ «Мегаінвест сервіс» про порушення процесуальних норм щодо неналежного повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи, призначений на 01 жовтня 2021 року, та порушення розгляду клопотання про відвід судді, заявлений представником ОСОБА_4 - адвокатом Мацкевичем Д. А., колегія суддів відхиляє, оскільки ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_4 касаційних скарг на судові рішення судів попередніх інстанцій не подавали, процесуальних повноважень ТОВ «Мегаінвест сервіс» на представлення їх інтересів не надавали.
 
Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справу на новий розгляд (пункт 3 частини першої статті 409 ЦПК України).
 
Відповідно до частин першої - третьої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, ? у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, 
у разі відмови в позові - на позивача.
 
Тому судові витрати, які сплатило ТОВ «Мегаінвест сервіс» за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 261,20 грн та касаційної інстанції у розмірі 1 681,60 грн, підлягають стягненню з  ОСОБА_8 .
 
Керуючись статтями 400, 402, 409,412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест сервіс» задовольнити.
 
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року скасувати.
 
Ухвалити у справі нове судове рішення.
 
У задоволенні позову ОСОБА_10 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест сервіс», ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна відмовити.
 
Стягнути з ОСОБА_10 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвест сервіс» (код ЄДРПОУ 42237969) судові витрати у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції                     у розмірі 1 261 (одна тисяча двісті шістдесят одну) грн 20 коп та касаційної інстанції у розмірі 1 681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одну) грн 60 коп., а всього 2 942 (дві тисячі дев`ятсот сорок дві) грн 80 коп.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Д. Д. Луспеник   І. А. Воробйова     Б. І. Гулько     Г. В. Коломієць     Р. А. Лідовець