УХВАЛА

23 травня 2023 року 
м. Київ 
 справа № 520/6097/21
адміністративне провадження № К/990/16068/23  
Суддя Верховного Суду    у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В. Е.,
перевіривши касаційну скаргу  Міністерства охорони здоров`я України
на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року,                    
додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року,
та постанову  Другого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2023 року
у справі № 520/6097/21 за позовом     ОСОБА_1 до Комісії Міністерства охорони здоров`я України з питань направлення для лікування за кордон, Міністерства охорони здоров`я України про визнання протиправними та скасування рішення і висновку, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Комісії Міністерства охорони здоров`я України з питань направлення для лікування за кордон, Міністерства охорони здоров`я України, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства охорони здоров`я з питань направлення для лікування за кордон, яке оформлено у вигляді протоколу №11 від 05.08.2020, про відмову у взятті на облік ОСОБА_1 , направленні та оплаті його лікування за рахунок коштів державного бюджету, передбачених МОЗ України на зазначену мету;
- визнати протиправним та скасувати висновок групи експертів про відмову у взятті на облік ОСОБА_1 , направленні та оплаті його лікування за рахунок коштів державного бюджету, передбачених МОЗ України на зазначену мету;
- зобов`язати комісію Міністерства охорони здоров`я України з питань направлення на лікування за кордон повторно розглянути звернення Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації щодо направлення ОСОБА_1 на лікування за кордон стосовно діагностики та дезінтоксикації свинцевого отруєння;
- зобов`язати комісію Міністерства охорони здоров`я України з питань направлення на лікування за кордон прийняти рішення про взяття на облік ОСОБА_1 з метою направлення його на лікування за кордон стосовно діагностики та дезінтоксикації свинцевого отруєння.     
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Комісії Міністерства охорони здоров`я України з питань направлення для лікування за кордон, Міністерства охорони здоров`я України про визнання протиправними та скасування рішення і висновку, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Міністерства охорони здоров`я з питань направлення для лікування за кордон, яке оформлено у вигляді протоколу №11 від 05.08.2020, про відмову у взятті на облік ОСОБА_1 , направленні та оплаті його лікування за рахунок коштів державного бюджету, передбачених МОЗ України на зазначену мету.
Визнано протиправним та скасовано висновок групи експертів про відмову у взятті на облік ОСОБА_1 , направленні та оплаті його лікування за рахунок коштів державного бюджету, передбачених МОЗ України на зазначену мету.
Зобов`язано комісію Міністерства охорони здоров`я України з питань направлення на лікування за кордон повторно розглянути звернення Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації щодо направлення ОСОБА_1 на лікування за кордон з урахуванням висновків суду у даній справі. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року стягнуто на користь позивача судові витрати на правничу допомогу у сумі 23 200 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства охорони здоров`я.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2023 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року у справі № 520/6097/21 та додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі № 520/6097/21 залишено без змін. 
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Міністерство охорони здоров`я України подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим  статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені  КАС України  підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Згідно з частиною 1  статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої  статті 328 КАС України  підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою  статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої  статті 330 КАС України  у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)  статтею 328 цього Кодексу  підстави (підстав).
Отже, після перевірки змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що вона містить посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідно до якого відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Так скаржником зазначено, що відсутні висновки Верховного Суду щодо застосування положень статті 36 Основ законодавства України про охорону здоров`я, пунктів 2, 16 Порядку направлення громадян України для лікування за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1079 «Про забезпечення організації направлення громадян України для лікування за кордон» (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18.12. 2019 № 1187) щодо направлення громадян України на лікування за кордон.
Суд зазначає, що підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою (наведенням) конкретних висновків суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
Варто зауважити, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначена скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову (наприклад, з точки зору порушення її відповідачем), але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.
Натомість зазначені скаржником норми права, щодо застосування яких відсутній висновок Верховного Суду, у спірних правовідносинах є загальними нормами, а касаційна скарга не містить обґрунтованих мотивів їх неправильного застосування.
При цьому, з оскаржуваних судових рішень вбачається, що частково задовольняючи позовні вимоги, суди виходили з того, що оскаржувані рішення та висновок є протиправними, оскільки прийняті необгрунтовано, без урахування всіх обставин (зокрема, звернення позивача, наданих ним медичних документів), підстав, з яких позивач звернувся до Міністерства охорони здоров`я України, а також відсутності у змісті оскаржуваного рішення вичерпного і зрозумілого обгрунтування стосовно порушеного позивачем питання.
Натомість, скаржником підстави касаційного оскарження викладені без взаємозв`язку з висновками судів.
Зазначене дає підстави для висновку, що у касаційній скарзі формально зазначено про відсутність висновку Верховного Суду з питання застосування норм права, а доводи скарги наведені безвідносно до предмета спору та висновків судів.
Враховуючи викладене, Суд вважає недоведеним наявність підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Інші аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів, з посиланням на неповне з`ясування обставин справи судами попередніх інстанцій. Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а позивач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.
З урахуванням змін до  КАС України, внесених  Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX    і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Фактично доводи касаційної скарги зводяться до викладу фактичних обставин справи, цитування норм законодавства, переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.
Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.
Враховуючи, що касаційна скарга підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини 5 статті 332 КАС України, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження суд не вирішує. 
Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Міністерства охорони здоров`я України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року, додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року, та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2023 року у справі № 520/6097/21 за позовом   ОСОБА_1 до Комісії Міністерства охорони здоров`я України з питань направлення для лікування за кордон, Міністерства охорони здоров`я України про визнання протиправними та скасування рішення і висновку, зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                                           В. Е. Мацедонська