ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2752/23 Справа № 208/6218/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Космачевської Т.В., 
суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,
за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Редько Сергій Миколайович, на рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 грудня 2022 року в цивільній справі номер 208/6218/20 за позовом  ОСОБА_3 до  ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, 

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернулась ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони 03 листопада 2007 року уклали шлюб, від якого мають дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Під час перебування у шлюбі на спільні кошти 24 лютого 2017 року було придбане нерухоме майно, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_1 , також 08 жовтня 2012 року – рухоме майно, автомобіль DAEWOO LANOS, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 2004 року випуску, яке в 2015 році відповідачу продала позивачка.
В період шлюбу позивачка зазначає, що постійно працювала, надавала кошти на придбання квартири та автомобіля.
21 травня 2021 року позивачка відмовилась від позовних вимог в частині поділу автомобіля.
З урахуванням заяви про відмову від частини позовних вимог, просила суд поділити спільне сумісне майно подружжя: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_3 право власності на частки квартири та визнавши за ОСОБА_1 право власності на частку квартири.
Рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - задоволено.
Поділено спільне сумісне майно подружжя: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та визнано за ОСОБА_3 право власності на частки квартири, за ОСОБА_1 право власності на частку квартири.
Із вказаним рішенням не погодився ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Редько С.М., 
подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 грудня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та незаконним, прийнятим без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх матеріалів справи.
24.02.2017 року відповідач за особисті грошові кошти придбав квартиру АДРЕСА_2 , про що був укладений договір купівлі-продажу НВО №902754, посвідчений Дербіною Р.Є. приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу. 
У договорі міститься відмітка про те, що дружина покупця надала свою згоду на укладення її чоловіком цього договору, однак така згода була надано суто формально на підставі того, що формально сторони перебували у шлюбі і законом вимагалося, щоб при укладенні договору була згода іншого з подружжя. 
Квартира була придбана за особисті кошти відповідача, які він отримав як позику, позивачка не брала грошової, чи будь-якої іншої участі у придбанні спірної квартири.
Також позивачкою не доведено ціну позову, оскільки незрозуміло яким чином ОСОБА_3 обрахувала вартість майна, яке підлягає поділу. Саме на позивачку покладено обов`язок доведення вартості майна, яке є предметом позову, і на яке позивачка претендує як на спільне майно подружжя. 
Від представника позивачки ОСОБА_3 адвоката Бурдіка В.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивачка та її представник просили залишити судове рішення від 07 січня 2022 року Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі №208/6218/20 без змін, а скаргу без задоволення.
Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, дійшов вірного висновку, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , була придбана сторонами в період шлюбу та позивачка має право на поділ даного майна у рівних частках.
Щодо ціни позову зазначає, що дійсна вартість майна підтверджується висновком суб`єкта оціночної діяльності. Позивачкою доведено ціну позову належними та допустимими доказами вартості спірного майна, та судовий збір сплачений у повному обсязі.
03 травня 2023 року до Дніпровського апеляційного суду звернувся ОСОБА_2 з заявою про приєднання до апеляційної скарги  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Редько Сергій Миколайович, на рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 грудня 2022 року в цивільній справі номер 208/6218/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.
В обґрунтування заяви він вказав, що судовим рішенням, яке оскаржується, порушені його права, оскільки спірна квартира належить йому відповідно до свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 1-147, виданого 27 травня 2022 року державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори. 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 травня 2023 року заяву ОСОБА_2 задоволено.
Приєднано ОСОБА_2 до апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Редько Сергій Миколайович, на рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 грудня 2022 року в цивільній справі номер 208/6218/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.
В судовому засіданні апеляційного суду позивачка ОСОБА_3 та її представник адвокат Бурдік В.І. апеляційну скаргу не визнали, вважали судове рішення законним та просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Редько С.М. в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ст. 128, 130 ЦПК України (а.с. 203).
ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 128, 130 ЦПК України (а.с. 203).
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за не з`явившихся осіб. 
Заслухавши суддю – доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статей 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 03 листопада 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, що вбачається зі свідоцтва про шлюб, видане Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №919 (а.с. 7).
Сторони мають дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №219 (а.с. 8).
З акту проживання без реєстрації №287 від 16 вересня 2020 року, який складений Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 , дійсно фактично мешкають без реєстрації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 2017 року по теперішній час (а.с. 50).
Згідно з договором купівлі-продажу від 24 лютого 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (продавець) з однієї сторони та ОСОБА_1 (покупець) з другої сторони уклали договір про таке: представник продавця продає, а покупець приймає квартиру під номером АДРЕСА_2 загальною площею 43,6 кв.м, житловою площею 25,5 кв.м. Відповідно до п. 5 договору дружина покупця надала свою згоду на укладення її чоловіком цього договору (а.с. 11-11зв.).
В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.02.2017 року містіться запис про те, що власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу є ОСОБА_1 (а.с. 12-12зв.).
До матеріалів справи долучено технічний паспорт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з якого видно, що квартира складається з двох кімнат, кухні, вбиральні, коридору та балкону (а.с. 13-14).
Звітом про оцінку майна №РВ-200910-002 від 10.09.2020 року, проведеної оцінювачем ОСОБА_6 , встановлена ринкова вартість квартири загальною площею 43,6 кв.м, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , в розмірі 78880,00 грн (а.с. 15-29).
Відповідно до свідоцтва від 27 травня 2022 року, виданого державним нотаріусом Першої кам’янської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 належить на праві власності майно, що складається з квартири під номером АДРЕСА_3 , оскільки майно не реалізовано / торги не відбулися і стягувач ОСОБА_2 виявив бажання залишити за собою не продане майно, що раніше належало ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Дербіною Р.Є., приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу 24 лютого 2017 року за реєстровим номером 158 (а.с. 195). 
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 (а.с. 198). 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.
Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та нормам закону. 
Відповідно до ст. 124 Конституції України, статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
За змістом положень статей 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно – гроші), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд.
Положеннями ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків та у порядку, встановленому законом. Особа може бути позбавлена права власності або, обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Згідно з частиною 3 статті 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Судом встановлено, що 03 листопада 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали шлюб. 
Згідно з договором купівлі-продажу від 24 лютого 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (продавець) з однієї сторони та ОСОБА_1 (покупець) з другої сторони уклали договір про таке: представник продавця продає, а покупець приймає квартиру під номером АДРЕСА_2 загальною площею 43,6 кв.м, житловою площею 25,5 кв.м. Відповідно до п. 5 договору дружина покупця надала свою згоду на укладення її чоловіком цього договору. В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.02.2017 року містіться запис про те, що власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу.
Разом з тим, відповідно до свідоцтва від 27 травня 2022 року, виданого державним нотаріусом Першої кам’янської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 належить на праві власності майно, що складається з квартири під номером АДРЕСА_3 , оскільки майно не реалізовано / торги не відбулися і стягувач ОСОБА_2 виявив бажання залишити за собою не продане майно, що раніше належало ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Дербіною Р.Є., приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу 24 лютого 2017 року за реєстровим номером 158. 
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 травня 2022 року вбачається, що квартира за адресою:  АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 .  
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір та встановлюючи фактичні обставини справи, суд першої інстанції не пересвідчився чи належить спірне майно на час ухвалення судового рішення саме сторонам у справі.
Апеляційний суд позбавлений можливості залучити до участі у справі належну особу, оскільки немає передбачених законом повноважень змінювати склад осіб, які беруть участь у справі, крім випадків процесуального правонаступництва, передбаченого статтею 55 ЦПК України. 
Тому, оскільки позовні вимоги ОСОБА_3 стосуються спірної квартири, яка належить ОСОБА_2 , який не залучений до участі у справі, вирішення даного спору в цілому (враховуючи специфіку спірних правовідносин) без залучення у встановленому процесуальним законом порядку всіх заінтересованих осіб є передчасним.
Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці 5 пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги  ОСОБА_1  та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Редько Сергій Миколайович.
Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та ухваленню нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Редько Сергій Миколайович, задовольнити частково.
Рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 07 грудня 2022 року – скасувати. 
У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 29 травня 2023 року.

Судді: