ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року 
м. Київ
справа № 420/3813/19
адміністративне провадження № К/9901/5316/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,   Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу
за позовом Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення витрат, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року у справі №420/5512/19 у складі колегії суддів: головуючого судді - Кравченка К.В., суддів: Джабурія О.В., Вербицької Н.В.),
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог 
1. В червні 2019 року Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (надалі - позивач, Академія) звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (надалі - відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просила стягнути витрати, пов`язані з утриманням відповідача, у розмірі 244 790,22 грн.
2. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначалось, що 15.08.2017 між Міністерством оборони України та відповідачем укладено контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, відповідно до якого відповідач зобов`язувався добровільно відшкодовувати витрати пов`язані з його утриманням у вищому військовому закладі, в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість. За рапортом відповідача було розірвано контракт та виключено його зі списків особового складу. У зв`язку з цим позивач вважав, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати, пов`язані з утриманням у Національній академії сухопутних військ.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 в задоволенні позову відмовлено. 
4. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як учасник бойових дій, має право на безкоштовне навчання та не зобов`язаний відшкодовувати витрати, пов`язані з його утриманням в Національній академії сухопутних військ.
5. Окрім того, суд першої інстанції звертав увагу, що під час навчання солдата ОСОБА_1 у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, останній неодноразово   знаходився на стаціонарному лікуванні, що підтверджує пояснення відповідача про те, що підставою для непродовження навчання стало стан здоров`я останнього.
6. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2020 апеляційну скаргу Академії задоволено частково, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.09.2019  скасовано і прийнято по справі нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково: 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного витрати, пов`язані з утриманням ОСОБА_1 у Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного у розмірі 226  826, 49 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
7. Суд апеляційної інстанції зазначав, що відповідач підпадає під дію п.5 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 (далі - Порядок № 964) та повинен відшкодувати витрати пов`язані з утриманням його, як курсанта у вищому навчальному закладі, у повному розмірі.
8. З аналізу положень Порядку № 964, а також Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого Наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534 (далі - Порядок №419), суд апеляційної інстанції вважав, що оплата за навчання не входить до складу витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у ВНЗ.
9. Суд апеляційної інстанції, аналізуючи положення, зокрема, статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зазначав, що держава повинна забезпечити відповідачу, як учаснику бойових дій, цільову підтримку для здобуття професійно-технічної та вищої освіти шляхом повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, безоплатного проживання в гуртожитку, безоплатного забезпечення підручниками, безоплатного доступу до мережі Інтернет, систем баз даних у державних та комунальних навчальних закладах та інших заходів, затверджених Кабінетом Міністрів України.
10. Суд апеляційної інстанції вважав за необхідне звернути увагу, що довідка-розрахунок від 24.05.2019 №111 є розрахунком витрат, пов`язаних з утриманням відповідача, а не витрат, пов`язаних з його навчанням в Національній академії сухопутних військ, тобто вказана довідка не передбачає відшкодування відповідачем витрат держави на його навчання, користування підручниками, мережею Інтернет, на проживання в гуртожитку та інше.
11. Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновків, що  суд першої інстанції при вирішенні даного спірного питання помилково ототожнив поняття - відшкодування витрат на утримання особи у вищому військовому навчальному закладі, з поняттям - оплата за навчання, а статус відповідача, як учасника бойових дій, не звільняє його від обов`язку по відшкодуванню фактичних витрат, пов`язаних з його утриманням, як курсанта вищого навчального закладу, у випадку дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість; враховуючи, що відповідач достроково припинив навчання в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, то в силу вимог частини 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Порядку № 419, він зобов`язаний відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі.
12. Суд апеляційної інстанції також зазначав, що відповідно до пункту 5 частини 1, частини 2 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надаються такі пільги: 75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання; пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4-6 цієї статті, надаються учасникам бойових дій та членам їх сімей, що проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього. Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати за спожиті комунальні послуги та енергоносії під час навчання в Національній академії сухопутних військ з врахуванням пільг, передбачених пункту 5 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
13. В контексті наведеного суд апеляційної інстанції вказував, що з наданого позивачем розрахунку вартості комунальних послуг на суму 17 963,73 грн., вбачається, що така вартість розрахована без врахування пільг передбачених пунктом 5 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому така сума не може бути стягнута з відповідача; таким чином, сума, яка підлягає стягненню з відповідача складає 226 826,49 грн.
14. Окрім того, суд апеляційної інстанції відхилив твердження відповідача про те, що при написанні рапорту він повідомив позивача про неможливість продовження навчання із-за стану здоров`я, так як під час бойових дій в зоні АТО отримав травму, оскільки в рапорті відповідач власноручно зазначив, що просить відрахувати його з числа курсантів Національної академії сухопутних військ у зв`язку з небажанням продовжувати навчання. Суд апеляційної інстанції зазначав також, що в матеріалах справи відсутні підтвердження того, що відповідач подавав рапорт про направлення його на військово-лікарську комісію для визнання ступеню придатності до військової служби, також відсутні докази подання рапорту про звільнення з військової служби за станом здоров`я чи зміну формулювання причин звільнення відповідно до раніше поданого рапорту.
15. Також, суд апеляційної інстанції відхилив посилання відповідача та суду першої інстанції на те, що позивачем не надано суду будь яких доказів чи пояснень на підтвердження визначеної у наказі Національної академії сухопутних військ №26-К від 24.05.2019 причини звільнення відповідача - «у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем», оскільки по-перше, правомірність наказу про звільненні відповідача не є предметом оскарження у даній справі, і докази оскарження відповідачем даного наказу відсутні, а по-друге, стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з утриманням його у вищому навчальному закладі здійснюється на підставі частини 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тобто виключно внаслідок дострокового розірванням відповідачем контракту через небажання продовжувати навчання, а факт дострокового припинення відповідачем навчання у Національній академії сухопутних військ ним не заперечується.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
16. Не погодившись із постановою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2020, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 - залишити в силі.
17. Підставою касаційного оскарження у даній справі є посилання скаржника на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права у випадку,   передбаченого  пунктом 1 частини 4  статті 328 КАС України, а саме: висновки суду апеляційної інстанції не відповідають висновкам Верховного Суду, які викладені  у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2019 року у справі №460/582/19.
18. Касатор зазначає, що на момент зарахування до списків особового складу Академії, він мав статус учасника бойових дій; враховуючи право відповідача, як учасника бойових дій на безкоштовне навчання, позовна заява задоволенню не підлягає.
19. Відповідач вказує, що суд апеляційної інстанції належним чином не надав оцінку Постанові Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 № 975 «Про надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти» і Порядку та Умовам надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти, затверджених вказаною Постановою.
20. Касатор вважає висновки суду апеляційної інстанції передчасними, оскільки суд не досліджував, що саме входить у державну цільову підтримку для здобуття професійно-технічної та вищої освіти.
21. До Верховного Суду від Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому позивач просить оскаржуване судове рішення залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення. Позивач, окрім іншого зазначає, що суд апеляційної інстанції дослідив спірне питання і дійшов вірного висновку про помилкове ототожнення судом першої інстанції поняття - відшкодування витрат на утримання особи у вищому військовому навчальному закладі, з поняттям - оплата за навчання, а статус відповідача, як учасник бойових дій, не звільняє його від обов`язку відшкодувати фактичних витрат, пов`язаних з його утриманням, як курсанта вищого навчального закладу, у випадку дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість.
ІІ. РУХ АДМІНІСТРАТИВНОЇ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
22. Касаційна скарга ОСОБА_1 lдо Верховного Суду надійшла 25 лютого 2020 року.
23. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2020 визначено склад колегії суддів: Головуючий суддя - Жук А.В., судді: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.
24. Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року   у справі № 420/3813/19 (з урахуванням ухвали Верховного Суду від 24 листопада 2020 року про виправлення описки).
25. Ухвалою Верховного Суду від 24.05.2023 відмовлено у задоволенні клопотання та заяви ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року   у справі № 420/3813/19.
26. Ухвалою Верховного Суду від 24.05.2023 дану справу дану справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
27. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач проходив військову службу у Збройних силах України з 31.07.2014 по 15.09.2015, з яких з 29.09.2014 по 04.09.2015 брав участь в антитерористичній операції, також проходив військову службу у Збройних силах України з 02.07.2016 та з 13.06.2017 приймав участь в антитерористичній операції.
28. Наказом начальника Національної академії сухопутних військ (по особовому складу) від 20.07.2017 №31-КС ОСОБА_1 було зараховано для потреб Збройних Сил України на перший курс навчання до Національної академії сухопутних військ.
29. Наказом начальника Національної академії сухопутних військ (по стройовій частині) від 15.08.2017 №204 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу Національної академії та на всі види забезпечення, а на котлове з вечері 15.08.2017.
30. На момент зарахування відповідача до списків особового складу Академії він мав статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням Одеського облвійськомату № НОМЕР_1 від 29.02.2016.
31. 15.08.2017 між Міністерством оборони України в особі начальника Національної академії сухопутних військ та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантом вищого військового навчального закладу.
32. Відповідач звернувся до начальника курсу із рапортом у якому клопотав перед Вищим командуванням учбового закладу відрахувати його з навчальної групи, навчального курсу факультету підготовки спеціалістів бойового (оперативного) забезпечення військ з числа курсантів Національної академії сухопутних військ, у зв`язку з небажанням продовжувати навчання.
33. Наказом начальника Національної академії сухопутних військ від 24.05.2019 №26-КС розірвано з відповідачем контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу через небажання продовжувати навчання та відраховано відповідача з числа курсантів другого курсу спеціальності «Військове управління» спеціалізації «Управління діями інженерних підрозділів військ і сил» у зв`язку з розірванням контракту та звільнено з військової служби у запас за пп.«ж» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем).
34. Наказом начальника Національної академії сухопутних військ від 24.05.2019 №129 виключено відповідача з 24.05.2019 зі списків особового складу Національної академії та всіх видів забезпечення, а з котлового зі сніданку 25.05.2019. Відповідачу наказано відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Національній академії сухопутних військ за період з 15.08.2017 по 24.05.2019 в сумі 245 790,22 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №964 від 12.07.2006 «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах».
35. 24.05.2019 відповідачем було частково відшкодовано заборгованість в розмірі 1 000,00 грн.
36. Під час з`ясування офіційних обставин справи, судом першої інстанції також було встановлено, що ОСОБА_1 у період з 29.09.2014 по 04.09.2015 безпосередньо брав участь в антитерористичній   операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції в Мар`їнському   районі Донецької області, про що свідчить довідка військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 15.09.2015 №8000. При цьому, згідно   довідки   військової   частини про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної  цілісності   України  №223  від 03.07.2017, солдат ОСОБА_2 з 13.06.2017, на підставі наказу командира ОТУ   « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 23.06.2017 №172, безпосередньо приймає участь в АТО.
37. Як вбачається з виписного епікризу з історії хвороби №17631 стаціонарного хворого солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2, останній отримав 04.11.2014 травму під час бойових дій в зоні АТО.
38. Згідно довідки ВЛК від 24.07.2018 №1093/1 24.07.2018 проведено огляд солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , ВЛК хірургічного профілю Військово-медичного клінічного центру Західного регіону. Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва). Стан після операції: хірургічної обробки гнійно-некротичної форми бешихи лівої гомілки (10.07.2018). Захворювання пов`язане з проходженням військової служби та потребує звільнення від виконання службових обов`язків на 15 днів.
39. Згідно службової характеристики командира механізованої роти військової польової пошти НОМЕР_2 від 30.08.2015, ОСОБА_1 був призваний на військову службу РВК Одеської області 31.07.2014 по   мобілізації.
40. Під час навчання солдата ОСОБА_1 у Національній академії сухопутних військ імені   гетьмана Петра Сагайдачного, останній неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні, а саме: у період з 17.01.2019 по 25.01.2019, що підтверджується випискою ВМЛ центру Західного регіону   м.Львів №676 (діагноз мозолі V пальців);   у період з 05.11.2018 по 19.11.2018, що підтверджується випискою ВМЦ Західного Регіону №13931 (діагноз: вертеброгенна тораколюмбалгія); випискою ВМК центру Західного регіону із медичної картки стаціонарного хворого №8167 (діагноз Бешиха лівої гомілки, гнійно-некротичної форми. Загострення хронічного періодонтиту 26 зуба. Неспецифічний   реактивний гепатит).
IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ ТА ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
41. Відповідно до частини 1 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
42. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2 статті 341 КАС України в чинній редакції).
43. Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття даного касаційного провадження та правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне.
44. Предметом спору в справі, що розглядається, є правомірність стягнення витрат, пов`язаних з утриманням курсанта (відповідача), відрахованого з вищого навчального закладу (позивача).
45. Відповідно до частини 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
46. Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу визначено Порядком №964.
47. Згідно з пунктом 3 цього Порядку відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
48. За приписами пункту 4 Порядку №964 розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.
49. Судами попередніх інстанцій встановлено, що Наказом начальника Національної академії сухопутних військ від 24.05.2019 №26-КС розірвано з відповідачем контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу через небажання продовжувати навчання та відраховано відповідача з числа курсантів другого курсу спеціальності «Військове управління» спеціалізації «Управління діями інженерних підрозділів військ і сил» у зв`язку з розірванням контракту та звільнено з військової служби у запас за пп.«ж» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем).
50. Іншим наказом начальника Національної академії сухопутних військ від 24.05.2019 №129 виключено відповідача з 24.05.2019 зі списків особового складу Національної академії та всіх видів забезпечення, а з котлового зі сніданку 25.05.2019. Відповідачу було наказано відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Національній академії сухопутних військ за період з 15.08.2017 по 24.05.2019 в сумі 245 790, 22 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №964 від 12.07.2006 «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах».
51. 24.05.2019 відповідачем було частково відшкодовано заборгованість в розмірі 1 000,00 грн.
52. Під час розгляду справи в судах попередніх інстанцій було з`ясовано, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, а відтак має право на пільги, встановлені законодавством України.
53. Так, згідно з частиною 7 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» держава забезпечує учасникам бойових дій та їхнім дітям, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах.
54. Відповідно до абзаців другого та третього частини 17 статті 44 Закону України «Про вищу освіту» державна цільова підтримка для здобуття вищої освіти надається у вигляді: повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів; пільгових довгострокових кредитів для здобуття освіти; соціальної стипендії; безоплатного забезпечення підручниками; безоплатного доступу до мережі Інтернет, систем баз даних у державних та комунальних навчальних закладах; безоплатного проживання в гуртожитку; інших заходів, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Порядок та умови надання державної цільової підтримки для здобуття вищої освіти зазначеним категоріям громадян визначаються Кабінетом Міністрів України.
55. Такий Порядок та умови надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2016 року №975 (далі - Порядок та Умови № 975) з наступними змінами та доповненнями.
56. Таким чином, на момент зарахування відповідача до списків особового складу Національної академії він мав статус учасника бойових дій, і на нього поширювались гарантії, передбачені частиною сьомою статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та частиною сімнадцятою статті 44 Закону України «Про вищу освіту».
57. Задовольняючи частково позовні вимоги та дійшовши висновків про помилкове ототожнення поняття - відшкодування витрат на утримання особи у вищому військовому навчальному закладі, з поняттям - оплата за навчання, та про те, що статус відповідача, як учасник бойових дій, не звільняє його від обов`язку по відшкодуванню фактичних витрат, пов`язаних з його утриманням, як курсанта вищого навчального закладу, у випадку дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, суд апеляційної інстанції в повній мірі не дослідив, що саме входить у державну цільову підтримку для здобуття, зокрема, вищої освіти відповідно до Порядку та Умов № 975.
58. Попри відмову у задоволенні позовних вимог з підстав того, що відповідач, як учасник бойових дій, має право на безкоштовне навчання та не зобов`язаний відшкодовувати витрати, пов`язані з його утриманням в Національній академії сухопутних військ, суд першої інстанції також в повній мірі не дослідив наведеного спірного питання.
59. Без з`ясування складових державної цільової підтримки, порядку її надання та складових витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в Академії, їх порівняння, передчасними є висновки судів попередніх інстанцій в цій справі, зокрема й висновки апеляційного суду про те, що статус учасника бойових дій та гарантії держави щодо забезпечення відповідачу державної цільової підтримки для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах не надають йому права не відшкодовувати витрати держави, пов`язані з утриманням у навчальному закладі в разі дострокового розірвання контракту.
60. Подібна за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 29 вересня 2022 року у справі № 1.380.2019.003864, яка відповідає раніше висловленій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 20 грудня 2019 року у справі № 460/582/19, на неврахування висновків якої посилається скаржник у касаційній скарзі.
61. Таким чином, доводи касаційної скарги частково знаходять своє підтвердження під час розгляду справи в суді касаційної інстанції.
62. Встановлення вказаних обставин, має вирішальне значення для вирішення цього спору, оскільки це дасть змогу встановити чи підлягають стягненню з відповідача витрати, пов`язані з його утриманням в Академії.
63. Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
64. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).
65. За змістом статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
66. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина 2 статті 353 КАС України).
67. Враховуючи наведене, перевіривши за матеріалами справи доводи і вимоги касаційної скарги, які стали підставою для відкриття даного касаційного провадження, оскільки суд касаційної інстанції відповідно до частини 2 статті 341 КАС України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення судів попередніх інстанцій в цій справі в силу приписів статті 353 КАС України - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
68. Під час нового розгляду цієї справи суду необхідно врахувати висновки, зроблені у цій постанові, та на основі закріплених у КАС України принципів, забезпечити вивчення всіх обставин даної справи, необхідних для прийняття законного й обґрунтованого судового рішення.
69. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359, Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2019 року у справі №420/5512/19 скасувати.
3. Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції - Одеського окружного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

..................................

..................................

..................................

А.В. Жук
Н.М. Мартинюк
Ж.М. Мельник-Томенко
Судді Верховного Суду