ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" червня 2023 р.           Справа№ 922/3006/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гаврилюка  О.М.
суддів:            Ткаченка Б.О. 
          Суліма  В.В. 
 
за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.
за участю представників сторін
від позивача: Ковалевський А.В. (поза межами приміщення суду);
від відповідачів: ПАТ "НАК "Нафтогаз України" - Голець Г.В. (в залі суду);
від Кабінету Міністрів України - не з`явився; 
від Харківської обласної державної адміністрації - не з`явився;
Демеденко О.О. - представник (в залі суду); 

розглянувши апеляційну скаргу Шевченківської селищної ради
на рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2022, повний текст рішення складено 30.11.2022
у справі № 922/3006/21 (суддя Павленко Є.В.)
за позовом Шевченківської селищної ради
до 1) Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
2) Кабінету Міністрів України
3) Харківської обласної державної адміністрації
про визнання частково недійними договору та пунктів додаткової угоди,-

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду 

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.11.2022 у справі у справі №  922/3006/21 у задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Шевченківська селищна рада звернулась до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2022 у справі у справі №  922/3006/21; визнати частково недійсним договір № 14/992/11 від 17.11.2022, укладений Аркадівською сільською радою та НАК «Нафтогаз України» щодо здійснення фінансування добудови об`єкта газопостачання «Газопостачання с. Аркадівка Шевченківського району» в частині предмету договору, а саме щодо зобов`язання замовника «повернути грошові кошти, отриманні від Нафтогазу на добудову Об`єкту (пункт 1.1 договору), а також в частині обов`язку замовника «протягом бюджетного року з дати закінчення фінансування добудови об`єкта повернути Нафтогазу, шляхом перерахування коштів, отриманих від Нафтогазу на добудову об`єкта, відповідно до статті 3 Закону України «Про трубопровідний транспорт» або за рахунок субвенцій з державного бюджету» ( пункт 2.3.13 договору), а також відповідні пункти додаткової угоди № 1 від 09.04.2012 до договору № 14/992/11 від 21.04.2011 в частині взятих замовником зобов`язань щодо повернення грошових коштів, отриманих від НАК «Нафтогаз» на добудову об`єкта газопостачання, а саме пункти 2.3.15., та 4.7.
Підстави апеляційної скарги обґрунтовані наступними доводами.
Скаржник, як орган місцевого самоврядування, вважає договір та додаткову угоду до неї недійсними і такою, що не відповідає чинному законодавству, оскільки, зокрема, частина умов укладеного між сторонами договору № 14/992/11 не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки передбачають взяття Аркадівською сільською радою (правонаступником якої є позивач) бюджетних зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань, що суперечить ст. 48 Бюджетного кодексу України, а також суперечать принципу належного урядування. Крім того, розпорядженням Кабінету Міністрів України на Аркадівську сільську раду покладено лише функції організатора будівництва газопроводу за рахунок виділених їй бюджетних коштів та не стала власником газопроводу, не експлуатувала зазначений об`єкт, прибутків від транспортування газу газопроводом не отримувала.
Скаржник вказує на те, що згідно з умовами додаткової угоди, всі положення стосовно повернення коштів за рахунок субвенцій з державного бюджету були виключені та весь обсяг відповідальності за неповернення, несвоєчасне повернення чи повернення не в повному обсязі отриманих від ПАТ "НАК "Нафтогаз України" коштів був покладений на Аркадівську сільську раду Шевченківського району Харківської області, але до розпорядження Кабінету Міністрів України, на виконання якого укладено договір, зміни щодо фінансування будівництва газопроводу не вносились, а норма, яка б визначала обов`язок Аркадівської сільської ради компенсувати ПАТ "НАК "Нафтогаз України" витрачені ним кошти за рахунок власних грошових коштів (грошових коштів місцевого бюджету), відсутні. Таким чином, укладення спірного договору протягом бюджетного періоду, за яким розпорядником бюджетних коштів взято зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань, є порушенням інтересів територіальної громади та відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання такого договору та додаткової угоди в цій частині недійсними.
Скаржник зазначає, що у справі № 922/1005/18 встановлено, що розпорядженням Кабінету Міністрів України на Аркадівську сільську раду покладено лише функції організатора будівництва газопроводу за рахунок виділених їй державних коштів, а здійснення відшкодування коштів за добудову газопроводів є обов`язком держави, оскільки саме держава та Нафтогаз є учасником таких правовідносин. Однак, рішення Господарського суду Харківської області від 14.08.2018 у справі № 922/1005/18 було скасовано виключно з підстав невірного застосування процесуального законодавства, а саме: невірного визначення позивачів у справі, порушення прав та інтересів яких не було доведено прокурором під час розгляду справи.

Узагальнені доводи відзивів на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, третій відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, вказав на те, що держава в особі Кабінету Міністрів України, декларуючи свій обов`язок з добудови (будівництва) підвідних газопроводів у сільській місцевості, здійснювала його реалізацію, шляхом видачі Кабінетом Міністрів розпорядження, на підставі якого було укладено ряд договорів. Третій відповідач погоджується із позицією суду першої інстанції, що з набранням чинності Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" на органи місцевого самоврядування, які виступали замовниками будівництва, законодавець поклав відповідальність з погашення заборгованості за договорами про добудову підвідних газопроводів. Натомість, з тексту апеляційної скарги вбачається, що скаржник намагається спростувати врегульований на рівні законодавства механізм погашення заборгованості, що утворилась, стверджуючи, що вказане положення неможливо застосувати до "недійсних правочинів", укладених з органами місцевого самоврядування.
У відзиві вказано про те, що третій відповідач, в межах наданих законом повноважень, вжила усіх необхідних заходів щодо вирішення питання здійснення розрахунків за спірним договором з ПАТ "НАК "Нафтогаз України", а саме, зверталась о центральних органів виконавчої влади з приводу виділення коштів з державного бюджету для погашення боргових зобов`язань перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України", що також підтверджується матеріалами, які містяться у справі.
Також у відзиві зазначено про те, що третій відповідач не є стороною вигодонабувачем у спірних договірних правовідносинах та здійснює лише розподільну функцію виділених з Державного бюджету коштів, а тому не може бути стороною відповідачем у спірних правовідносинах, тому, третій позивач вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що оскільки Кабмін та Адміністрація не є сторонами спірних правочинів, правомірність яких є предметом даного спору, тому вказані органи державної влади не є належними відповідачами у цій справі, тому позов, пред`явлений до цих осіб, не підлягає задоволенню.

Другий відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, поданому до суду, вказав на те, що згідно із оскаржуваним договором визначено замовника, який зобов`язаний повернути Компанії кошти згідно із таким договором, а отже, визначено особу, яка має здійснити оплату вартості наданих послуг, тому послання представника позивача, щодо можливості визначення іншого замовника не знаходять свого підтвердження матеріалами справи, оскільки такий замовник вже визначений оскаржуваним договором. Судом першої інстанції правомірно зроблено висновок про відмову в позові до неналежних відповідачів.
Другий відповідач зазначає про те, що Аркадівською сільською радою добровільно взято на себе обов`язок повернути отримані від АТ "НАК "Нафтогаз України" грошові кошти на добудову (будівництво) об`єкта газопостачання "Газопостачання с. Аркадівка Шевченківського району", отже, договір № 14/992/11, який позивач просить частково визнати недійсним, є волевиявленням двох суб`єктів та стороною якого не є Кабінет Міністрів України.
Крім того, другий відповідач вказує на те, що на законодавчому рівні визначено механізм погашення заборгованості, яка настала у зв`язку з діями саме позивача. Для вирішення питання погашення перед АТ "НАК "Нафтогаз України" необхідно виконати вимоги п. 3 розділу ІІ "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а отже, відсутня потреба у визнанні окремих положень договору недійсними.

19.04.2023 від першого відповідача до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому перший відповідач заперечив проти доводів апеляційної скаргу та вказав на те, що позивач, як правонаступник Аркадівської сільської ради, зобов`язаний виконати рішення Господарського суду Харківської області від 14.03.2017 у справі № 922/128/17, яке набрало законної сили 31.03.2017, натомість позов Шевченківської селищної ради про визнання недійсним договору та пунктів додаткової угоди спрямований на перегляд судового рішення Господарського суду Харківської області від 14.03.2017, яке набрало законної сили, що є порушенням принципу правової визначеності.
У всіх випадках наявної заборгованості за договорами, укладеними на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.08.2009 № 1001 (не погашеної станом на день набрання чинності цим Законом або за судовим рішенням, що набрало законної сили) відповідальність покладається виключно на замовників добудови підвідних газопроводів, а не на державу, як помилково стверджує позивач у своїй апеляційній скарзі.
Аналізуючи ст. 7 Закону України "Про трубопровідний транспорт", позивач робить помилковий висновок про те, що першому відповідачу була передбачена компенсація грошових коштів, витрачених на добудову (будівництво) газопроводів, за рахунок коштів Державного бюджету, натомість, саме Аркадівська сільська рада, як забудовник, мала отримати від держави компенсацію за передачу збудованого газопроводу у державну власність. Крім того, позивач посилається на судову практику, а саме рішення у судових справах № 922/1005/18, № 918/33/17, № 908/1270/17 та № 910/9219/19, однак, всі вказані справи були розглянуті ще до законодавчого врегулювання питання погашення заборгованості замовниками добудови підвідних газопроводів перед НАК "Нафтогаз України".

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 922/3006/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Шапран В.В., Ткаченко     Б.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.12.2022 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Шевченківської селищної ради на рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2022 у справі у справі № 922/3006/21 до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду; витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №  922/3006/21.
18.01.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 922/3006/21.
Враховуючи воєнний стан та обмеження, спричиненні цим станом, тимчасову непрацездатність суді Гаврилюка О.М. , процесуальні дії не здійснювались.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Шевченківської селищної ради на рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2022 у справі №   922/3006/21. Призначено справу №   922/3006/21 до розгляду у судовому засіданні 19.04.2023.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від   17.04.2023, у зв`язку з перебуванням судді: Шапрана В.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2023, для розгляду справи № 922/3006/21 визначено колегію суддів у складі: Гаврилюк О.М. - головуючий суддя, судді: Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2023 прийнято справу до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2023 заяву про самовідвід судді Майданевича А.Г. у розгляді апеляційної скарги Шевченківської селищної ради на рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2022 у справі №  922/3006/20 задоволено. Справу №   922/3006/21 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суддів відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2023, справу № 922/3006/21 передано колегії суддів у складі: Гаврилюк О.М. - головуючий суддя, судді: Сулім В.В., Ткаченко Б.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2023 прийнято справу № 922/3006/21 за апеляційною скаргою Шевченківської селищної ради на рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2022 у справі №   922/3006/21 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Сулім   В.В., Ткаченко Б.О. Розгляд апеляційної скарги Шевченківської селищної ради на рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2022 у справі № 922/3006/21 призначено на 06.06.2023.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2023 заяву представника Шевченківської селищної ради (Ковалевського А.В.) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon» задоволено. Повідомлено, що судове засідання у справі № 922/3006/21 у режимі відеоконференції відбудеться 06.06.2023.
06.06.2023 від другого відповідача до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване неможливістю забезпечити явку особи, яка діятиме від імені другого відповідача у справі № 922/3006/21, у зв`язку із введенням воєнного стану, особливим режимом роботи органів державної влади, державних та комунальних підприємств у цей період та частим оголошенням повітряних тривог. 
Колегія суддів апеляційного господарського суду розглянувши подане клопотання, враховуючи дискреційні повноваження суду та те, що повторне відкладення розгляду справи є правом, а не обов`язком господарського суду, враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України про те, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи.
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає про те, що якщо другий відповідач вважав, що його позиція може бути додатково обґрунтована, він не був позбавлений права направити свої аргументи разом із клопотанням у письмових заявах.
Також колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що представник другого відповідача не був позбавлений права взяти участь у засіданні суду у режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду. 
Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа №  922/3006/21 розглядалась протягом розумного строку.

Явка учасників справи та позиції учасників справи

Представник позивача у судовому засіданні 06.06.2023 підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2022 у справі № 922/3006/21 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
Представник першого відповідача у судовому засіданні 06.06.2023 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2022 у справі № 922/3006/21 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.
Представник другого та третього відповідачів у судове засідання 06.06.2023 не з`явились, про місце та час судового засідання повідомлені належним чином.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

26.08.2009 Кабміном видано розпорядження "Про добудову підвідних газопроводів" № 1001-р, згідно з пунктами 2, 3 якого для забезпечення добудови газопроводів Компанія укладає відповідні договори із замовниками їх будівництва на загальну суму фінансування, визначену фінансовим планом Компанії. Замовник будівництва газопроводів здійснює за державні кошти закупівлю товарів, робіт і послуг, пов`язаних із завершенням їх будівництва, згідно із законодавством.
21.04.2011 між Компанією та Аркадівською сільською радою на виконання вказаного розпорядження укладено договір № 14/992/11, за умовами якого Компанія мала здійснити фінансування добудови (будівництва) об`єкта газопостачання "Газопостачання с. Аркадівка Шевченківського району", а Аркадівська сільська рада, як замовник, зобов`язалась здійснити добудову (будівництво) цього об`єкта, забезпечити введення його в експлуатацію, передачу в державну власність, та повернути грошові кошти, отримані від Компанії на добудову (будівництво) об`єкта (пункт 1.1. договору).
Пунктом 2.3.13. договору визначено, що протягом бюджетного року з дати закінчення фінансування Компанією добудови (будівництва) об`єкта Аркадівська сільська рада зобов`язана повернути їй суму грошових коштів, отриманих від цього відповідача на добудову (будівництво) об`єкта, відповідно до статті 7 Закону України "Про трубопровідний транспорт" або за рахунок субвенцій з державного бюджету.
Згідно з пунктом 4.7. договору замовник не несе відповідальності перед Компанією за невиконання пункту 4.3. договору в разі відсутності субвенцій з Державного бюджету.
09.04.2012 між Аркадівською сільською радою та Компанією укладено додаткову угоду № 1 до договору, відповідно до якої остання здійснює фінансування добудови (будівництва) об`єкта газопостачання "Газопостачання с. Аркадівка Шевченківського району", а Аркадівська сільська рада зобов`язується здійснити добудову (будівництво) цього об`єкта, забезпечити введення його в експлуатацію, передачу його в державну власність до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на баланс спеціалізованого підприємства з газопостачання та газифікації та повернути грошові кошти, отримані від Компанії на добудову об`єкта (пункт 1.1. додаткової угоди).
Підпунктом 2.3.12. пункту 2.3. цієї додаткової угоди визначено, що після завершення робіт по добудові об`єкта замовник зобов`язаний забезпечити введення його в експлуатацію з оформленням усіх необхідних документів у термін, що не перевищує 60 календарних днів від дати введення об`єкта в експлуатацію, забезпечити його передачу як цілісного об`єкта у державну власність до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на баланс спеціалізованого підприємства з газопостачання та газифікації.
Відповідно до підпункту 2.3.15. пункту 2.3. додаткової угоди протягом року, наступного за роком введення об`єкта в експлуатацію, замовник зобов`язаний повернути Компанії шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Компанії суму грошових коштів, отриманих від Компанії на добудову об`єкта.
У пунктах 3.1., 3.2. додаткової угоди сторони погодили загальний обсяг фінансування за цим договором (ціну договору) у розмірі 20 791 562,00 грн. Вартість добудови визначається замовником на підставі проектно-кошторисної документації, розробленої і затвердженої в установленому діючим законодавством порядку, та не може перевищувати вартості добудови, затвердженої Переліком.
За умовами пункту 4.6. додаткової угоди, у разі невиконання пунктів 2.3.12., 2.3.13. договору або непідтвердження суми заборгованості замовника перед Компанією в сумі здійсненого нею фінансування, замовник протягом 10 робочих днів з дати надходження письмової вимоги Компанії повертає всю суму грошових коштів, отриманих від Компанії згідно з договором.
Пунктом 4.7. додаткової угоди визначено, що невиконання замовником підпункту 2.3.15. договору через відсутність бюджетного фінансування в зв`язку із відхиленням Кабміном пропозицій щодо включення до Державного бюджету видатків на погашення заборгованості замовника перед Компанією не може бути підставою для нарахування Компанією пені, штрафів та звернення до суду, проте не позбавляє замовника обов`язку повернути Компанії кошти, отримані згідно з договором.
Строк дії договору встановлено сторонами з дати його підписання представниками сторін і скріплення їх підписів печатками до повного повернення Компанії суми грошових коштів, перерахованих останньою в якості фінансування добудови об`єкта згідно з договором (пункт 7.1. додаткової угоди до договору).
Вказаний договір та додаткова угода до нього підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками цих суб`єктів.
Позивач, звертаючись із позовом до суду, просить визнати частково недійсним договору від 21.04.2011 № 14/992/11, укладений між Аркадівською сільською радою та Компанією щодо здійснення фінансування добудови (будівництва) об`єкта газопостачання "Газопостачання с. Аркадівка Шевченківського району" у частині предмету договору, а саме: щодо зобов`язання замовника "повернути грошові кошти, отримані від Компанії на добудову (будівництво) об`єкта" (пункт 1.1. договору), а також у частині обов`язку замовника "протягом бюджетного року з дати закінчення фінансування добудови (будівництва) об`єкта повернути Компанії, шляхом перерахування коштів, отриманих від Компанії на добудову (будівництво) об`єкта, відповідно до статті 7 Закону України "Про трубопровідний транспорт" або за рахунок субвенцій з державного бюджету" (пункт 2.3.13. договору), та визнати недійсними пунктів 2.3.15, 4.6 та 4.7 додаткової угоди від 09.04.2012 № 1 до договору від 21.04.2011 № 14/992/11 у частині взятих замовником зобов`язань щодо повернення грошових коштів, отриманих від Компанії на добудову (будівництво) об`єкта газопостачання.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за умовами вказаного договору Компанією було профінансовано будівництво об`єкта газопостачання на суму 20 791 562 грн, а Аркадівською сільською радою, правонаступником якої є Рада, взято зобов`язання з повернення вказаних грошових коштів Компанії. Однак, з 2011 року по теперішній час окремої бюджетної програми щодо повернення цьому відповідачу коштів за добудову об`єктів газифікації не передбачалось. Позивач вважає, що оспорювані пункти договору та додаткової угоди до нього не відповідають вимогам чинного бюджетного законодавства, оскільки такий договір передбачає взяття Радою, як правонаступником Аркадівської сільської ради, бюджетних зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань. Також в обґрунтування позову Рада вказала, що замовник за цим правочином є лише організатором будівництва газопроводу і за результатами виконаних робіт не стала його власником. Вказаний об`єкт перейшов у державну власність, тому зобов`язаною стороною в цих правовідносинах у частині відшкодування витрат Компанії слід вважати державу. Оскільки спірні положення договору та додаткової угоди в частині умов, що передбачають покладення обов`язку з повернення коштів на позивача, на його думку, є порушенням бюджетного законодавства України, вони мають бути визнані недійсними на підставі ст. 207 ГК України. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України)  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.
За приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України (далі - ГПК України) обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 22 лютого 2019 року в справі № 922/1005/18 за позовом заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Харківської обласної ради та Шевченківської районної ради Харківської області до Аркадівської сільради Шевченківського району Харківської області, Компанії про визнання недійсним договору, яка залишена без змін постановою Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 7 серпня 2019 року, встановлено, що на виконання своїх зобов`язань за цим договором Компанія перерахувала Аркадівській сільській раді 20 791 562 грн, що підтверджується звітами Аркадівської сільської ради про надходження і використання коштів, отриманих за іншими джерелами власних надходжень за 2011 та 2012 роки. Аркадівською сільською радою виконані покладені на неї зобов`язання щодо добудови об`єкта газопостачання, введення його в експлуатацію згідно з діючим законодавством, та його передачі у державну власність до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на баланс спеціалізованого підприємства з газопостачання та газифікації, про що свідчать: розпорядження Харківської обласної державної адміністрації "Про передачу обєктів газопостачання у державну власність" від 10 серпня 2012 року № 482, договір від 20 березня 2014 року № 14-2014 на користування складовими Єдиної газотранспортної системи України та акт приймання-передачі до вказаного договору, підписані Аркадівською сільською радою з ПАТ "Харківгаз". Аркадівською сільською радою повернуто Компанії невикористані грошові кошти в сумі 281 866,39 грн, що підтверджується звітом Аркадівської сільської ради про надходження і використання коштів, отриманих за іншими джерелами власних надходжень за 2013 рік. Однак решту грошових коштів, отриманих від вказаного відповідача, Аркадівська сільська рада не повернула.
У даній справі суди апеляційної та касаційної інстанцій дійшли висновку те, що прокурором у вказаному позові не обґрунтовано порушення оспорюваним договором прав визначених ним позивачів, а також не доведено, що позов про визнання недійсним договору зачіпає їх інтереси. У зв`язку з цим у задоволенні позову було відмовлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Рада вважається повноважною за умови обрання не менш як двох третин депутатів від загального складу ради. Повноваження місцевої ради, обраної на позачергових, повторних або перших виборах, закінчуються в день відкриття першої сесії відповідної ради, обраної на наступних (чергових або позачергових) виборах (частини 4, 8 статті 45 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").
Згідно з ч. 2 ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" перша сесія новообраної сільської, селищної, міської ради скликається відповідною територіальною виборчою комісією не пізніш як через два тижні після реєстрації новообраних депутатів ради в кількості, яка забезпечує повноважність складу ради відповідно до статті 45 цього Закону. Перше пленарне засідання першої сесії відкриває голова зазначеної територіальної виборчої комісії, який інформує раду про підсумки виборів депутатів, а також про підсумки виборів відповідно сільського, селищного, міського голови. З моменту визнання повноважень депутатів ради нового скликання та новообраного сільського, селищного, міського голови відповідно до статті 42 цього Закону головує на пленарних засіданнях ради першої сесії новообраний голова.
Відповідно до п.п. 1, 4 п. 61 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до прийняття закону про адміністративно-територіальний устрій України закінчення повноважень сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів, а також реорганізація сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів, як юридичних осіб, у зв`язку із змінами в адміністративно-територіальному устрої України здійснюються з урахуванням таких положень, зокрема: у день набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною територіальною громадою, територія якої затверджена Кабміном (далі - сформована територіальна громада), припиняються повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, територія яких включена до території сформованої територіальної громади (далі - розформовані територіальні громади). Сформована територіальна громада є правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої територіальної громади з урахуванням особливостей, визначених підпунктами 5 і 6 цього пункту.
Юридична особа - сільська, селищна, міська рада, розміщена в адміністративному центрі сформованої територіальної громади, є правонаступником прав та обов`язків усіх юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних розформованими територіальними громадами, з дня набуття повноважень новообраною радою (підпункт 9 пункту 61 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").
Згідно з п.п. 12 п. 61 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" під час реорганізації юридичних осіб - органів місцевого самоврядування у випадках, визначених цим пунктом, не застосовуються положення законодавства, зокрема, щодо необхідності одержання згоди кредиторів стосовно заміни боржника у зобов`язанні (переведення боргу).
Згідно з п. 71 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до прийняття закону про адміністративно-територіальний устрій України визначення адміністративних центрів територіальних громад та затвердження територій територіальних громад здійснює Кабмін. Рішення Кабміну про визначення адміністративних центрів територіальних громад та затвердження територій територіальних громад подається до Центральної виборчої комісії для прийняття нею рішення про призначення перших місцевих виборів депутатів сільських, селищних, міських рад і сільських, селищних, міських голів відповідних територіальних громад.
Відповідно до розпорядження Кабміну "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Харківської області" від 12.06.2020 №  725-р та постанови Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17.07.2020 Аркадівська територіальна громада повністю включена до складу Шевченківської територіальної громади з центром у смт Шевченкове та відноситься до Куп`янського району Харківської області в зв`язку з ліквідацією Шевченківського району вказаної області.
В подальшому, 04.12.2020 повноваження Аркадівської сільської ради припинилися, а новостворена Рада набула своїх повноважень, що підтверджується її рішенням від вказаної дати № 1 "Про початок повноважень депутатів Шевченківської селищної ради".
Враховуючи викладене, позивач, є правонаступником прав та обов`язків Аркадівської селищної ради за спірним правочином та додатковою угодою до нього.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
На виконання вказаного розпорядження Кабміну між Компанією та іншими органами місцевого самоврядування було укладено аналогічні договори в аналогічних справах про стягнення із замовників заборгованості на користь Компанії, яка виникла внаслідок неповернення сільськими радами коштів, наданих цим відповідачем для завершення добудови газопроводів, через відсутність бюджетного фінансування.
Саме на одну з таких справ (№ 910/33/17) і посилався позивач в обґрунтування своїх позовних вимог. Зазначена справа за позовом Компанії до Селецької сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Кабмін, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Рівненська обласна державна адміністрація, Головне управління Державної казначейської служби України у Рівненській області, Департамент з питань будівництва та архітектури Рівненської державної адміністрації, Дубровицька районна державна адміністрація, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз", про стягнення                        18 977 738,14 грн.
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 15.03.2017, яке залишено без змін постановами Рівненського апеляційного господарського суду від 24.10.2017 та Верховного Суду в складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 12.10.2018, відмовлено у стягненні вказаної заборгованості.
Разом із тим, постановою Рівненського апеляційного господарського суду було визнано недійсним пункт 2.3.15 аналогічного за змістом договору та пункт 4.7 відповідної додаткової угоди з ініціативи суду на підставі статті 83 ГПК України (у редакції, чинній на момент розгляду цієї справи).
З урахуванням викладеного, Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що, підписавши додаткову угоду № 1 до договору, Селецька сільська рада всупереч приписам Бюджетного кодексу України взяла на себе зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань з перевищенням повноважень, встановлених рішенням про місцевий бюджет, що свідчить про існування підстав для визнання недійсними підпункту 2.3.15 договору.
Аналогічні висновки викладені також у постановах Верховного Суду від                           28 листопада 2018 року в справі № 908/44/17, від 4 грудня 2018 року в справі № 918/35/17, від 5 грудня 2018 року в справі № 918/34/17, від 22 січня 2019 року в справі № 902/559/17, від 20 лютого 2019 року в справі № 923/563/17, від 17 жовтня 2019 року в справі                              № 915/13/17, від 17 грудня 2019 року в справі № 906/54/19, від 15 січня 2020 року в справі                      № 915/12/17, від 13 травня 2020  року в справі № 910/8857/19, від 16 червня 2020 року в справі № 910/9219/19.
У той же час, судом встановлено, що Господарським судом Харківської області розглядалася справа № 922/128/17 за позовом Компанії до Аркадівської сільської ради, третя особа, - Міністерство енергетики та вугільної промисловості, про стягнення                                   42 586 015,28 грн, з яких: 20 509 695,61 грн - основна заборгованість, 1 795 438,93 грн - три проценти річних, 20 280 880,74 грн - інфляційні втрати. Вказана заборгованість виникла внаслідок неповернення сільською радою коштів за договором від 21.04.2011 № 14/992/11 та додатковою угодою до нього, правомірність яких є предметом розгляду в даній справі.
У справі № 922/128/17 Аркадівська сільська рада заперечувала проти задоволення цього позову, вказуючи на відсутність відповідного фінансування та субвенцій з Державного бюджету.
Проте рішенням Господарського суду Харківської області від 14.03.2017 позов Компанії задоволено повністю. Господарський суд Харківської області виходив із того, що обов`язок Аркадівської сільської ради повернути отримані нею кошти Компанії в строки та в порядку, що встановлені договором та додатковою угодою, визначений актами цивільного законодавства України, а тому відсутність у замовника необхідних коштів, а також взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених Бюджетним кодексом України чи законом про Державний бюджет України, не звільняє його від обов`язку виконати зобов`язання перед позивачем за вказаними оспорюваними правочинами, оскільки воно не припинилось відповідно до глави 50 ЦК України.
За приписами ч. 1 ст. 327 ГПК України та ст. 129-1 Конституції України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.
З інформації, яка наявна у Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що ухвалами Східного апеляційного господарського суду від 06.12.2021, 15.02.2022 апеляційні скарги Ради на рішення Господарського суду Харківської області від 14.03.2017 було повернуто заявнику в зв`язку із закінченням строку на усунення недоліків, виявлених в апеляційних скаргах. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 апеляційну скаргу Ради на рішення Господарського суду Харківської області від 14.03.2017 № 922/128/17 з доданими до неї документами повернуто заявнику в зв`язку з відкликання скаржником своєї апеляційної скарги до постановлення апеляційним господарським судом ухвали про відкриття провадження в справі.
Таким чином, вказане рішення Господарського суду Харківської області набрало законної сили 31.03.2017.
Посилання позивача на висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, які були прийняті в 2018 -                2019 роках, не беруться судом до уваги, оскільки 29 серпня 2021 року набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" (далі - Закон).
Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону установлено, що заборгованість замовників добудови підвідних газопроводів перед Компанією за договорами, укладеними на виконання розпорядження Кабміну від 26.08.2009 № 1001-р, не погашена станом на день набрання чинності Законом, підлягає реструктуризації шляхом розстрочення на 84 календарні місяці рівними частинами з першого числа місяця укладення договору, без відстрочення погашення заборгованості та з можливістю дострокового погашення. На реструктуризовану згідно з цим пунктом заборгованість замовників добудови підвідних газопроводів неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються. Неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на заборгованість замовників добудови підвідних газопроводів, у тому числі підтверджені судовими рішеннями, які набрали законної сили, не сплачені станом на день набрання чинності цим Законом, підлягають списанню, за умови повного виконання замовником укладеного договору про реструктуризацію заборгованості або погашення наявної заборгованості в інший спосіб.
Таким чином, вказаним нормативно-правовим актом на органи місцевого самоврядування, які виступали замовниками будівництва, законодавець поклав відповідальність з погашення заборгованості за договорами про добудову підвідних газопроводів.
09.11.2021 до суду від Компанії надійшло клопотання про зупинення провадження у цій справі до перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.02.2021 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 915/634/20, прийнятих у подібних правовідносинах.
Предметом розгляду справи № 915/634/20 був позов заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Південного офісу Держаудитслужби від імені якого виступає Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області до Управління капітального будівництва Миколаївської обласної державної адміністрації, Компанії про визнання недійсними договорів у частині предмета договору, а саме: щодо зобов`язання замовника "повернути грошові кошти, отримані від Компанії на добудову Об`єкта", а також в частині обов`язку Замовника "протягом бюджетного року наступного після закінчення фінансування Компанії добудови Об`єкта повернути Компанії, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Компанії, суму грошових коштів, отриманих від Компанії на добудову Об`єкта".
Передаючи дану справу разом з касаційною скаргою Компанії на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду, суд касаційної інстанції в своїй ухвалі від 07.10.2021 вказав, що з огляду на прийняття вказаного Закону, колегія суддів вважала за необхідне відступити від правового висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.10.2018 у справі № 918/33/17 щодо наявності правових підстав для визнання недійсними договорів про добудову (будівництво) підвідних газопроводів у частині зобов`язань саме замовника повернути Компанії суму грошових коштів, отриманих на добудову об`єкта газопостачання.
Проте в своїй постанові від 03.12.2021 Об`єднана палата Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду зазначила, що не може формувати висновок щодо наявності/відсутності підстав для відступу від правового висновку, викладеного у постанові від 12.10.2018 в справі № 918/33/17 про наявність правових підстав для визнання недійсними договорів про добудову (будівництво) підвідних газопроводів у частині зобов`язань саме замовника повернути Компанії суму грошових коштів, отриманих на добудову об`єкта газопостачання, оскільки по суті спору рішення суду першої та постанова суду апеляційної інстанцій Компанією не оскаржувалися. Касаційна скарга обґрунтована лише наявністю у прокурора правових підстав для звернення до суду з позовом в інтересах держави та не містить передбачених частиною 2 статті 287 ГПК України підстав для касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій.
Враховуючи те, що рішенням Господарського суду Харківської області від 14.03.2017 у справі № 922/128/17, що набрало законної сили 31.03.2017, стягнуто з Аркадівської сільської ради, правонаступником якої є Рада, заборгованість за спірними правочинами з посиланням на те, що відсутність у замовника необхідних коштів, або взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань не звільняє його від обов`язку виконати зобов`язання, яке не припинилось відповідно до глави 50 ЦК України, а також враховуючи те, що Законом покладено відповідальність з погашення заборгованості саме на замовників - органів місцевого самоврядування та установлено порядок її реструктуризації, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Ради про визнання недійсними вказаних угод, виходячи з приписів статей 203, 215 ЦК України, не підлягають задоволенню.
За частиною 4 статті 45 ГПК України відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
Як вбачається із матеріалів справи, спірний договір та додаткова угода укладені між Аркадівською сільською радою, правонаступником якого є Рада, та Компанією.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що оскільки Кабмін та Адміністрація не є сторонами спірних правочинів, правомірність яких є предметом даного спору, тому вказані органи державної влади не є належними відповідачами у цій справі, тому позов, пред`явлений до цих осіб, не підлягає задоволенню.
Також колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для розгляду клопотання про пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки цей позов не підлягає задоволенню в зв`язку з його необґрунтованістю.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2022 у справі №  922/3006/21 відсутні.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 17.11.2022 у справі № 922/3006/21.
Враховуючи обставини справи, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін, що були покладені в основу оскаржуваного судового рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає про те, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994; п. 29-30), однак, це право не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Проніна проти України" від 18.07.2006; п. 23; рішення у справі "Hirvisaari v. Finland" ("Хірвісаарі проти Фінляндії; п. 32). 
Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2022 у справі № 922/3006/21, відсутні.
З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, що такі аргументи враховані апеляційним судом, при цьому оскаржуване рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006  № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній  скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Шевченківської селищної ради на рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2022 у справі № 922/3006/21  задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2022 у справі №  922/3006/21 слід залишити без змін.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Шевченківської селищної ради на рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2022 у справі № 922/3006/21 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2022 у справі № 922/3006/21  залишити без змін.
3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Справу № 922/3006/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.
Текст постанови складено та підписано 21.06.2023.

Головуючий суддя                                                                      О.М. Гаврилюк 

Судді                                                                                Б.О. Ткаченко

                                                                                В.В. Сулім