Номер провадження: 22-ц/813/5096/23 
Справа № 523/53/23
Головуючий у першій інстанції Кузьміна О.І.
Доповідач Пузанова Л. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2023 року                                                                  м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Пузанової Л.В.,
суддів: Бездрабко В.О.,
Орловської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання майна об`єктом права спільної власності подружжя та поділ майна подружжя,
встановив:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ставніченко Максим Віталійович, звернувся до Суворовського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_4 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та поділ майна подружжя.
Предметом позову позивач визначив нерухоме майно: квартиру загальною площею 65,6кв.м., житловою площею 38,8кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,15га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 5121080300:03:01:0354; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 181,1кв.м., житловою площею 57,8кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_2 .
Просив визнати наведене нерухоме майно спільною сумісною власністю сторін та визнати за ним право власності на його 1/2 частину.
Ухвалою від 14 лютого 2023року Суворовський районний суд м.Одеси цивільну справу №523/53/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання майна об`єктом права спільної власності подружжя та поділ майна подружжя передав на розгляд Біляївського районного суду Одеської області.
Судове рішення мотивовано тим, що судом достовірно встановлено, що вартість частини нерухомого майна, яке є предметом спору та розташовано на території Біляївського району Одеської області, є вищою за вартість частини нерухомого майна, що розташоване на території Суворовського району м.Одеси, тому справа не підсудна Суворовському районному суду м.Одеси та підлягає направленню за підсудністю до Біляївського районного суду Одеської області.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ставніченко Максим Віталійович, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції штучно та всупереч процесуальним нормам визначив ціну позову шляхом пріоритетності інформації 14-річної давності над звітом про незалежну оцінку майна, проведену за день до подання позову, не зваживши на те, що ціна позову визначена ним (позивачем) дійсною вартістю спірного нерухомого майна, зауважень щодо якої у суду при вирішенні питання про відкриття провадження у справі та визначенні розміру судового збору, що підлягав сплаті, не було.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка- ОСОБА_5 викладені в ній доводи не визнала. Вважає, що суд першої інстанції при визначенні вартості майна виходив із інформації, що наявна у правовстановлюючих документах на спірне нерухоме майно, відповідно до якої вартість квартири значно менша, ніж вартість будинку та земельної ділянки на території Біляївського району, в передмісті м.Одеси.
Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду (пункт 9 частини першої статті 353 ЦПК України), підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, як це передбачено частиною 13 статті 7 ЦПК України.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до положень частини першої статті 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
Із змісту позовної заяви та доданих до неї документів слідує, що між сторонами виник спір щодо декількох об`єктів нерухомого майна, місцезнаходженням яких є різні населені пункти.
Так, квартира АДРЕСА_3 , що віднесена до юрисдикції Суворовського районного суду м.Одеси.
Земельна ділянка площею 0,15га, кадастровий номер 5121080300:03:01:0354, та розташований на ній житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 181,1кв.м., житловою площею 57,8кв.м. знаходяться в АДРЕСА_2 , що віднесено до територіальної юрисдикції Біляївського районного суду Одеської області.
Ціна позову, із яким ОСОБА_1 звернувся до суду, визначена ним у розмірі 1 594 095 гривень, що становить половину від дійсної вартості спірного нерухомого та рухомого майна.
На підтвердження вартості спірного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки, на якій цей будинок розташований, позивач надав договори дарування, укладені між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та нотаріально посвідчені 12 лютого 2015 року, у пункті 4 яких зазначено про те, що оцінка вартості житлового будинку згідно зі звітом, складеним ТОВ “Перспектива експерт” 04.02.2015 року, становить 944 161грн, а вартість земельної ділянки згідно зі звітом, складеним ТОВ “Перспектива експерт” 04.02.2015 року становить 149 812,45грн (т.1, а. с. 60-62).
На підтвердження вартості спірної квартири позивач надав суду звіт про оцінку майна №18-221228-002, складений ПП “ДІОНАМІС” 28.12.2022 року, відповідно до якого ринкова вартість квартири АДРЕСА_4 становить 1 995 217,51грн (т.1, а. с. 180-200).
Саме з врахуванням наведеної позивачем дійсної вартості нерухомого майна був визначений до сплати та сплачений позивачем на вимогу суду, викладену в ухвалі від 06 січня 2023 року, судовий збір у розмірі 12 405грн (т.1, а. с. 202, 204-206).
При цьому суд першої інстанції будь-яких зауважень з приводу визначеної позивачем ціни позову не робив та на те, що ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна чи його частини, не вказував (частина друга статті 176 ЦПК України).
Наведені вище обставини свідчать про те, що згідно із наданими позивачем доказами, вартість квартири АДРЕСА_4 становить 1 995 217,51грн та є вищою, ніж вартість земельної ділянки і розташованого на ній житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , що становить 1 093 973,45грн (944 161+149 812,45), тому за правилами, встановленими частиною першою статті 30 ЦПК України, ОСОБА_8 правильно пред`явив позов щодо поділу цього майна до Суворовського районного суду м.Одеси, до територіальної юрисдикції (підсудності) якого і належить справа.
Зазначивши в мотивувальній частині судового рішення про те, що до початку підготовчого засідання судом встановлено, що вартість частини нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки, розташованих на території Біляївського району Одеської області, складає в загальній сумі 1 092 973грн 45 коп. та є вищою за вартість іншої частини нерухомого майна, а саме: квартири, розташованої на території Суворовського району м.Одеси, яка складає 37 869грн, у зв`язку з чим ця справа належить до територіальної підсудності Біляївського районного суду Одеської області, суд першої інстанції не навів мотивів, із яких він відступив від визначеної позивачем вартості квартири та з яких підстав не врахував звіт про оцінку майна №18-221228-002, складений ПП “ДІОНАМІС” 28.12.2022 року, відповідно до якого ринкова вартість квартири АДРЕСА_4 становить 1 995 217,51грн, а самостійно визначив вартість, яка відповідає ціні спірної квартири, за яку вона була придбана на ім`я ОСОБА_9 21 жовтня 2008року, за 14 років до визначення її дійсної вартості на час пред`явлення позову в установленому законом прядку.
Враховуючи, що на час вирішення судом питання про передачу справи до Біляївського районного суду Одеської області належні та допустимі докази, які б спростовували визначену позивачем дійсну вартість спірного нерухомого майна відсутні, а ціна, за яку квартира придбавалася в жовтні 2008 року не відповідає дійсній (ринковій) вартості цієї квартири на час звернення ОСОБА_1 до суду, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції щодо територіальної юрисдикції справи помилковим, у зв`язку з чим постановлена судом ухвала про передачу справи на розгляд Біляївського районного суду Одеської області підлягає скасуванню із направленням справи до Суворовського районного суду м.Одеси для продовження розгляду.
На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ставніченко Максим Віталійович, задовольнити.
Ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 14 лютого 2023 року скасувати, справу направити до Суворовського районного суду м.Одеси для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л. В. Пузанова

Судді В. О. Бездрабко

                                                                                                    Н. В. Орловська