ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" квітня 2023 р.           Справа№ 910/12654/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Іоннікової І.А.
суддів:            Тарасенко К.В. 
          Разіної Т.І. 

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмаслотрейд"
на рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2023 (повний текст складено 31.01.2023)
у справі № 910/12654/22 (суддя Курдельчук І.Д.)
за позовом заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі позивача Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмаслотрейд"
про стягнення 21 535,00 грн плати за проїзд автомобільними дорогами,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмаслотрейд" про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в розмірі 21 535,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для стягнення з відповідача плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.01.2023 позов задоволено повністю. Вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмаслотрейд" в дохід Державного бюджету України плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові параметри яких перевищують нормативні, у розмірі 21 535,00 грн. Вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмаслотрейд" на користь Київської міської прокуратури витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481,00 грн.
Аргументуючи судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність прокурором наявності правових підстав для стягнення з відповідача 21  535,00 грн.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрмаслотрейд" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2023 у справі № 910/12654/22 та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів
В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі відповідач зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неналежним чином досліджено та з`ясовано обставини, які мають значення для вирішення даної справи.
Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що місцевим господарським судом не взято до уваги:
- відзив відповідача, який було надано останнім до суду першої інстанції шляхом надсилання через систему "Електронний суд" 09.12.2022;
- пропущення прокурором строку позовної давності на звернення з даним позовом до суду в листопаді 2022, оскільки на переконання відповідача, до спірних правовідносин застосовується спеціальна позовна давність в один рік, яка відраховується з дати складення позивачем акту від 26.06.2020 № 034267;
- властивості вантажу, який перевозив автомобіль відповідача, а саме олію соняшникову, яка за твердження відповідача є подільним вантажем та може переміщуватись по всім осям транспортного засобу. За таких обставин,  відповідач вважає, що методика, яка використовувалась під час вимірювань осьових навантажень не розповсюджується на транспортні засоби з рідким вантажем або вантаженим, який змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі;
- не вірне визначення позивачем пройденої транспортним засобом відповідача відстані дорогами загального користування.
Короткий зміст відзиву прокурора на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів
У відзиві на апеляційну скаргу, прокурор просить суд апеляційної інстанції рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування судового рішення є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.
Зокрема, прокурор зазначає, що ним не пропущено строк позовної даності, оскільки позовна вимога про стягнення плати за проїзд великовагового транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування, не є штрафною санкцією, а є сумою відшкодування матеріальних збитків державі, внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. Тобто, до спірних правовідносин не застосовується спеціальна позовна давність в один рік, а застосовується загальна позовна давність в три роки.
При цьому, прокурор наголошує на тому, що відповідача було притягнуто до відповідальності за відсутності дозволу, у зв`язку з перевищенням не фактичної маси транспортного засобу, а навантаження на одиночну вісь транспортного засобу - 14,46 т, при нормативно допустимій 11 т.
Також, за твердженням прокурора, чинним законодавством та жодним вітчизняним чи міжнародним нормативним документом не передбачені виключення з Правил дорожнього руху (п.п. 2.3а, 2.3.б, 12.1, 12.5) при перевезенні подільних (в тому числі сипучих) вантажів.
У зв`язку з викладеним, прокурор вважає, що при проведенні габаритно-вагового контролю, та складенні відповідної довідки та акту про перевищення транспортним засобам нормативних вагових параметрів, а також здійсненні розрахунку плати за проїзд посадові особи позивача діяли на підставі та у спосіб, встановлені чинним законодавством.
Узагальнений виклад позиції позивача
Позивач не скористався правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу. Неподання відзиву не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2023, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмаслотрейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2023 у справі № 910/12654/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Разіна Т.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/12654/22.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмаслотрейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2023 у справі № 910/12654/22 залишено без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.
До Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшов лист, до якого долучено докази направлення апеляційної скарги позивачу - Державній службі України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмаслотрейд" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2023 у справі № 910/12654/22. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
В подальшому, Північний апеляційний господарський суду звернувся до Господарського суду міста Києва із запитом про надання інформації стосовно знаходження в підсистемі "Електронний суд" відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмаслотрейд" на позов від 09.12.2022 б/н.
У відповідь на вищевказаний запит суд першої інстанції повідомив, що згідно з даними які містяться в "Реєстрі заяв ЕС" комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", всі документи, які надійшли до Господарського суду міста Києва 09.12.2022 засобами підсистеми "Електронний суд" пройшли реєстрацію в суді. Відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмаслотрейд" у вищевказаному реєстрі відсутній.
При цьому, місцевий господарський суд зазначив, що будь-який інший спосіб (нарочно, електронною поштою або засобами поштового зв`язку) відзив у справі № 910/12654/22 до Господарського суду міста Києва також не надходив.
Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.
Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
26.02.2020 Державною службою України з безпеки на транспорті (позивач) в особі Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області на ділянці автомобільної дороги Н-14 Олександрівка - Кіровоград - Миколаїв було здійснено габаритно-ваговий контроль належного Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрмаслотрейд" (відповідач) вантажного автомобіля марки "ДАФ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом марки "Трейлор Суу СХАС 330", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .
За результатами перевірки було складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 034267 від 26.06.2020, довідку № 030732 від 26.06.2020 про результати здійснення габаритно-вагового контролю та розрахунок 1587 від 26.06.2020 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, згідно з якими відповідач здійснював перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених п. 22.5 Правил дорожнього руху України, а саме: навантаження на одиночну ось: нормативно допустима - 11,0 т, фактична - 14,46 т, перевищення норми на 31%.
Враховуючи викладене, на підставі формули, визначеної Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007, позивачем нараховано плату за проїзд в розмірі 720,00 євро, про що повідомлено відповідача шляхом направлення листа від 07.07.2020 з долученням акту № 034267 від 26.06.2020, розрахунку 1587 та довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 26.06.2020.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, прокурор посилався на те, що відповідач не здійснив перерахування плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту в повному обсязі, в результаті чого, у останнього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 21535,00 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.01.2023 позов задоволено повністю. Вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмаслотрейд" в дохід Державного бюджету України плату за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові параметри яких перевищують нормативні, у розмірі 21 535,00 грн. Вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмаслотрейд" на користь Київської міської прокуратури витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481,00 грн.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.
Судова колегія, погоджується з висновками місцевого господарського суду, що прокурором належним чином обґрунтовано наявність порушення інтересів держави, а також необхідність їх захисту та передбачені законом підстави для звернення до суду з позовом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з приписами ст. 2 Закону України "Про транспорт", нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.
Положеннями ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.  У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків. (абз. 1, 6 ст. 48 Закону України "Про автомобільний траспорт").
Згідно норм визначених Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі - Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Основні завдання Укртрансбезпеки визначені у п. 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю;  здійснення стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Відповідно до п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
З вищевикладеного вбачається, що для здійснення руху автомобільними дорогами України транспортними засобами, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, необхідна обов`язкова наявність відповідно дозволу на участь у дорожньому русі або документ, що підтверджує внесення плати за проїзд.
Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 регулюється процедура проведення габаритно-вагового контролю.
Підпунктом 3 п. 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю визначено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби це транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, які зазначені у пункті 22.5. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.
Відповідно до п. 22.5. Правил дорожнього руху: за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів -11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
За результатами перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, Державною службою України з безпеки на транспорті (позивач) в особі Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 034267 від 26.06.2020, довідку № 030732 від 26.06.2020 про результати здійснення габаритно-вагового контролю та розрахунок № 1587 від 26.06.2020 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, згідно з якими відповідач здійснював перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень, встановлених п. 22.5 Правил дорожнього руху України, а саме: навантаження на одиночну ось: нормативно допустима - 11,0 т, фактична - 14,46 т, перевищення норми на 31%.
За вищевказаним розрахунком № 1587 від 26.06.2020, плата за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування (з населеного пункту смт Власівка, Кіровоградської області до с.Візирка, Одеської обл. Одеса, відстань - 400 км) складає 720,00 євро, що відповідно до офіційного курсу гривні встановленого Національним Банком України на день проведення розрахунку, становить 21 535,00 грн.
Відповідачем, в свою чергу, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності відповідного дозволу на участь в дорожньому русі транспортного засобу з надмірним навантаженням, а також не надано доказів сплати, нарахованої внаслідок перевищення нормативних параметрів навантаження, плати за проїзд з перевищенням нормативних параметрів навантаження в розмірі 720,00 євро, що еквівалентно 21  535,00 грн.
Перевіривши розрахунки, що містяться в матеріалах справи, апеляційний господарський суд зазначає, що вони є обґрунтованими, арифметично вірними, а тому нарахована сума плати за проїзд правомірно задоволена судом першої інстанції в повному обсязі.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. (ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи відповідача про те, що методика, яка використовувалась під час вимірювань осьових навантажень не розповсюджується на транспортні засоби з рідким вантажем або вантаженим, який змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі, оскільки чинним закодавстовом не передбачені виключення з Правил дорожнього руху (п.п. 2.3а, 2.3.б, 12.1, 12.5) при перевезенні подільних (в тому числі сипучих) вантажів.
Також, колегія суддів не приймає до уваги твердження відповідача щодо не вірного визначення позивачем пройденої транспортним засобом відповідача відстані дорогами загального користування, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження подолання транспортним засобом меншої відстані, аніж зазначено у розрахунку плати за проїзд.
Посилання відповідача на пропущення прокурором строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом, так як на переконання відповідача, до спірних правовідносин застосовується спеціальна позовна давність, судовою колегією оцінюється критично виходячи з наступного.
Згідно з висновками Великої Палати Верховного суду, викладеними у постановах від 06.06.2018 у справі № 820/1203/17 від 12.02.2020 у справі №926/16/19, за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а є сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування. 
За таких підстав, колегією суддів відхиляються вищезгадані посилання відповідача щодо пропуску прокурором строків позовної давності, оскільки до даних правовідносин відповідно до вимог ст. 258 Цивільного кодексу України застосовується загальна позовна давність - три роки.
Таким чином, прокурором при зверненні з даним позовом не було пропущено строк позовної давності.
Окрім цього, твердження відповідача про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги відзив відповідача на позову, колегією суддів відхиляються оскільки у матеріали справи не містять відзив на позовну заяву, на який посилається відповідач.
У зв`язку з наведеним, доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального права.
Підсумовуючи вищевикладене, фактичні обставини у справі, встановлені судом першої інстанції під час її вирішення, підтверджують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові параметри яких перевищують нормативні, у розмірі 21 535,00 грн.
В свою чергу, викладені прокурором у відзиві на апеляційну скаргу доводи є документально обґрунтованими та такими, що належним чином досліджені місцевим господарським судом при розгляді даної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Висновки за результатами апеляційної скарги
За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим.
Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.
Судові витрати
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмаслотрейд" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2023 у справі № 910/12654/22 - без змін.
Матеріали справи № 910/12654/22 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                            І.А. Іоннікова 

Судді                                                                                К.В. Тарасенко

                                                                                Т.І. Разіна