Постанова                                    
Іменем України
 
14 червня 2023 року                                 
 
м. Київ
 
справа № 466/5298/19
 
провадження № 61-734св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),               Хопти С. Ф.,
 
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) -  ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 (відповідач за зустрічним позовом), ОСОБА_3 (відповідач за зустрічним позовом), ОСОБА_4 (позивач за зустрічним позовом), ОСОБА_5 (позивач за зустрічним позовом), 
третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гірник Ігор Андрійович,  
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду                    м. Львова від 20 травня 2021 року у складі судді Волоско І. Р. та постанову Львівського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року у складі колегії суддів: Копняк С. М., Бойко С. М., Ніткевича А. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
 
Короткий зміст позовних заяв
 
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу (далі - ЛМНО) Гірник І. А., про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини за законом, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
 
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті москва, російської федерації помер її син - ОСОБА_6 . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно. Приватним нотаріусом ЛМНО Урумовою Ж. М. 11 січня 2019 року заведено спадкову справу № 1/2019, а нотаріусом московської міської нотаріальної палати Черніговим І. О. 22 грудня 2018 року заведено спадкову справу № 2/2018. 
 
Позивач посилалася на те, що спадкоємцями першої черги за законом                   є вона - ОСОБА_1 , діти спадкодавця: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,                ОСОБА_2 , а також дружина спадкодавця - ОСОБА_4 
05 березня 2019 року вона подала заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті свого сина ОСОБА_6 , на користь неповнолітнього сина померлого - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчену 05 березня 2019 року приватним нотаріусом ЛМНО Гірником І. А., зареєстровану в реєстрі за № 191, адресовану компетентним органам. 
06 травня 2019 року вона подала приватному нотаріусу ЛMHO                    Урумовій Ж. М. заяву про прийняття спадщини, якою одночасно відкликала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 . 
 
Вважала, що, незважаючи на написання нею заяви про відмову від прийняття спадщини, від спадщини вона не відмовлялась, оскільки особисто не подавала та не надсилала нотаріусу Урумовій Ж. М. заяву про відмову від прийняття спадщини. 
Крім того, 05 березня 2019 року нею було підписано ще одну заяву про відмову від спадщини на користь ОСОБА_2 , адресовану нотаріусам московської міської нотаріальної палати міста москви, посвідчену приватним нотаріусом ЛМНО Гірником І. А. Останню вона також нотаріусу не подавала та не направляла, однак, така є в матеріалах спадкової справи № 2/2018, заведеної нотаріусом московської міської нотаріальної палати Черніговим І. О. 
 
Попри це, нотаріусом така заява взята до уваги, а можливість її відкликання не передбачена законодавством російської федерації. 
 
Зазначала, що односторонній правочин щодо її відмови від спадщини на користь ОСОБА_2 , викладений в заяві від 05 березня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Гірником І. А., зареєстрований              в реєстрі за № 191, підлягає визнанню недійсним, оскільки на час підписання заяви про відмову від права на спадщину вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, перебувала під випливом тяжкої для неї обставини, у стані нервового потрясіння, зумовленого смертю самої близької їй людини - сина, під впливом лікарських препаратів. Її фінансове забезпечення залежало від дій відповідача ОСОБА_4 , яка й наполягала на написанні нею спірної заяви, обманюючи її щодо обставин та наслідків її дій. Тяжкими обставинами, які спонукали її підписати вкрай невигідну заяву про відмову від спадщини на користь онука, вважала те, що єдиним джерелом її матеріального забезпечення, а також її внука - ОСОБА_7 , який у 2018 році переніс операцію і став донором нирки для її сина, проживає з нею та перебуває на її утриманні, є її пенсія, оформлена в російській федерації. Належні їй кошти в якості пенсійного забезпечення в російській федерації завжди отримував її померлий син ОСОБА_6 та привозив їй у місто Львів. При цьому він матеріально допомагав та підтримував їх. 
Після його смерті вона на кілька місяців залишилась без його допомоги та пенсії, що поставило її у скрутне матеріальне становище. 
 
У лютому 2019 року відповідач ОСОБА_4 запропонувала їй допомогу в отриманні пенсії в російській федерації, оскільки періодично їздила туди, але повідомила, що для цього вона повинна підписати в нотаріуса відповідну довіреність. У нотаріуса ОСОБА_4 почала розмову про те, що вона повинна відмовитися від прийняття спадщини на користь її                 14-ти річного сина ОСОБА_2 , оскільки така була воля її сина. Крім того, розповідала, що у сина було багато боргів, спадщина є спірною та зважаючи на її похилий вік вона не впорається з тягарем утримання майна. 
Повіривши її словами, перебуваючи у стресовому стані та не усвідомлюючи наслідків своїх дій, вона підписала документи, текст яких вже заздалегідь був підготовлений нотаріусом. 
Обман зі сторони нотаріуса Гірника І. А. пролягав в тому, що він заявив їй, що нібито її син перед своєю смертю повідомив його про те, що хотів залишити заповіт, в якому все своє майно заповісти своєму сину ОСОБА_8 , але не встиг цього зробити. 
 
Лише через деякий час вона зрозуміла, що, підписавши заяви про відмову від спадщини, опиниться у вкрай невигідному становищі, без жодних засобів для існування, а тому подала нотаріусам відповідні заяви про відкликання заяв про відмову від спадщини та виданих нею довіреностей. 
 
Отже, підписана нею під впливом тяжких обставин заява про відмову від спадщини за законом для неї є вкрай невигідною, тому підлягає визнанню недійсною на підставі статті 233 ЦК України. 
 
Враховуючи те, що у момент вчинення цього правочину вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, вказана заява повинна бути визнана недійсною на підставі статті 225 ЦК України. 
 
Зважаючи, що при підписанні спірної заяви вона була введена в оману щодо обставин, які мали істотне значення, така заява підлягає визнанню недійсною також на підставі статті 230 ЦК України.
 
Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила суд:
- визнати недійсною її заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчену 05 березня 2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гірником Ігорем Андрійовичем, зареєстровану в реєстрі за № 191;
- включити її в коло спадкоємців за законом; 
- визначити їй додатковий строк у 3 місяці для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
У січні 2020 року ОСОБА_4 , ОСОБА_2 звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гірник І. А., про визнання недійсним відкликання відмови від прийняття спадщини.
 
Зустрічна позовна заява мотивована тим, що з 14 листопада 2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 
ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_2 .
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. 
11 січня 2019 року вона подала приватному нотаріусу ЛMHO Урумовій Ж. М. заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка, у зв`язку із чим було заведено спадкову справу № 1/2019. 
ОСОБА_1 05 березня 2019 року зробила заяву про відмову від спадщини за законом після смерті сина на користь неповнолітнього сина померлого - ОСОБА_2 (свого внука). 
06 травня 2019 року ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу ЛMHO Урумовій Ж. М. заяву про відкликання заяви про відмову від спадщини в порядку частини шостої статті 1273 ЦК України. 
 
Вважала, що згідно з вимогами цивільного законодавства відкликаною може бути лише неперсоніфікована відмова від прийняття спадщини,                     а відмова від прийняття спадщини на користь іншої особи може лише бути визнаною недійсною, а не відкликаною. Закон не містить норми, яка б змінювала чи уточнювала право на відкликання заяви про відмову від спадщини. Це правило є універсальним і не залежить від виду відмови від прийняття спадщини. 
 
Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 просили суд визнати недійсним відкликання ОСОБА_1 її відмови від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 .
 
Протокольною ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15 червня 2020 року зустрічний позов прийнято до розгляду в одному провадженні             з первісним позовом.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 20 травня 2021 року                 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_4 , ОСОБА_2 задоволено.
Визнано недійсним відкликання ОСОБА_1 її відмови від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 .
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Рішення районного суду мотивовано тим, що належних та допустимих доказів на підтвердження того, що при складанні заяви про відмову від спадщини ОСОБА_1 за станом здоров`я не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, матеріали справи не містять.
Доводи ОСОБА_1 про недійсність правочину внаслідок похилого віку та поганого стану здоров`я після смерті сина районний суд відхилив.
При цьому судом взято до уваги, що нотаріусом посвідчено чотири заяви ОСОБА_1 про відмову від прийняття спадщини на користь сина померлого, а саме 12 лютого 2019 року , 14 лютого 2019 року та дві заяви              05 березня 2019 року. Крім того, ОСОБА_1 12 лютого 2019 року та                     16 квітня 2019 року видавала на ім`я ОСОБА_4 нотаріально посвідчені довіреності на отримання належних їй грошових коштів, що свідчить про приязні відносини сторін в цей період часу
 
Отже, суд першої інстанції дійшов висновку про обізнаність ОСОБА_1                зі своїми правами як на прийняття спадщини, так і на відмову від неї. При цьому зміна думки щодо відмови від спадщини у зв`язку з погіршенням відносин сторін не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання такої відмови недійсною. 
 
Щодо зустрічного позову, то районний суд зазначив, що право на відмову від прийняття спадини і право на відмову від прийняття спадщини на користь іншої особи по-різному врегульовані у ЦК України. Тобто безадресна відмова від прийняття спадщини дійсно може бути відкликана, тоді як відмова від спадщини на користь іншої особи може бути лише визнана недійсною, але не може бути відкликана.
Отже, відмова ОСОБА_1 від прийняття спадщина на користь іншої                 особи - неповнолітнього ОСОБА_2 не могла бути відкликана. Суд вважав позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 травня 2021 року                     в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 скасовано, провадження             у справі в цій частині закрито.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 травня 2021 року                     в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_2 до              ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гірник І. А., про визнання недійсним відкликання відмови від прийняття спадщини змінено, викладено мотивувальну частину рішення у редакції цієї постанови.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 травня 2021 року                     в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_2 до           ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гірник І. А., про визнання недійсним відкликання відмови від прийняття спадщини скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 травня 2021 року змінено в частині розподілу судових витрат.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що у справі не встановлено виключної підсудності судам України вимог за первісним позовом                  ОСОБА_1 , адже, спадкодавець не був громадянином України, як і спадкове нерухоме майно не знаходиться на території України. Оскільки районним судом не враховано правила підсудності, первісний позов розглянуто судом поза межами компетенції та з порушенням правил міжнародної підсудності, суд апеляційної інстанції скасував рішення районного суду в частині первісного позову та закрив провадження у справі в цій частині.
 
Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , апеляційний суд зазначив, що ОСОБА_1 зробила відмову від прийняття спадщини на користь іншої особи - неповнолітнього внука ОСОБА_2 (сина померлого ОСОБА_6 ), яку надалі відкликала без наявності для цього визначених законом підстав, хоча, виходячи з системного аналізу перелічених норм матеріального права, мала би звернутися з позовом про визнання її недійсною, а не відкликати.
 
Отже, визнання недійсною заяви про відкликання відмови від прийняття спадщини, як одностороннього правочину, котрий спричинив негативні наслідки для особи, на користь якої було здійснено таку відмову,                            є належним та ефективним способом захисту цієї особи.
 
Апеляційний суд вважав, що суду першої інстанції слід було задовольнити зустрічний позов ОСОБА_4 , ОСОБА_2 до ОСОБА_1 саме з наведених підстав, а не з підстав, наведених в мотивувальній частині судового рішення суду першої інстанції.
 
Суд апеляційної інстанції послався на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22 серпня 2022 року у справі № 136/2075/19 (провадження № 61-4881св21), у якій зазначено, що у справі за позовом особи, яка вчинила відмову від прийняття спадщини на користь спадкоємця за законом, про визнання недійсним такого одностороннього правочину                 як відмова від прийняття спадщини на користь спадкоємця за законом належним відповідачем є спадкоємець на користь якого вчинена відмова,  а не нотаріус чи нотаріальна контора.
З огляду на зазначене, суд вважав, що оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є сторонами оспорюваного правочину, отже, є неналежними відповідачами за пред`явленою вимогою, тому у задоволенні позовних вимог до них слід відмовити. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 травня                     2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 грудня                      2022 року в частині вирішення первісного позову скасувати, направити справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції; рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 травня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року в частині вирішення зустрічного позову скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 , ОСОБА_2 відмовити.
 
ОСОБА_4 , ОСОБА_2 судові рішення судів попередніх інстанцій не оскаржували.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
У січні 2023 року касаційна скарга надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
У березні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2023 року справу призначено до розгляду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що в частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_2 суд апеляційної інстанції порушив та неправильно тлумачив положення частини шостої статті 1273 ЦК України, а висновки Верховного Суду з приводу застосування цієї норми відсутні.
 
Вважає, що під час розгляду первісного позову суд апеляційної інстанції дійшов неправильного висновку про порушення судом першої інстанції правил міжнародної підсудності, оскільки сторонами є громадяни України, які мають постійне місце проживання в Україні. Крім того, оскільки позов не містить вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно, а тільки вимогу про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини за законом, посвідчену в Україні, отже, ознак виключної підсудності у вимогах первісного позову немає.
 
Щодо порушення норм процесуального права вказує, що суди необґрунтовано відхилили клопотання про призначення судової психолого-психіатричної експертизи, посилаючись на те, що вона ухилилася від участі у експертизі, не оплатила її проведення.
 
Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень ОСОБА_1 вказує неправильне застосування судами норм права за відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Крім того, ОСОБА_1 вказує на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України, оскільки суди не дослідили зібрані у справі докази та необґрунтовано відхилили клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу
 
У березні 2023 року представник ОСОБА_4 , ОСОБА_2 - адвокат Кравчук П. І. подав відзив на касаційну скаргу, у якому зазначив, що доводи касаційної скарги про відсутність правових висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, як і твердження про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права,                        є безпідставними, відтак, касаційна скарга задоволенню не підлягає.
Посилаючись на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 541/2700/16-ц, зазначає, що наведені ОСОБА_1 підстави позову є взаємовиключними, оскільки вона оскаржує її заяву про відмову від прийняття спадщини одночасно з підстав: тимчасової недієздатності, помилки, обману, тиску, збігу тяжких обставин тощо. Зазначене не враховано судами попередніх інстанцій.
Вважає постанову апеляційного суду в частині вирішення зустрічного позову обґрунтованою відповідними правовими висновками Верховного Суду.
 
У квітні 2023 року ОСОБА_4 подала відзив на касаційну скаргу, у якому зазначила, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про непідсудність первісного позову судам України, відтак обґрунтовано закрив провадження у справі у цій частині.
Зазначає, що доводи касаційної скарги в частині зустрічного позову ґрунтуються не неправильному тлумаченні заявником норм матеріального права та зводяться до переоцінки доказів у справі.
 
Доводи особи, яка подала додаткові пояснення у справі
 
11 квітня 2023 року представник ОСОБА_4 - адвокат Кравчук П. І. подав додаткові пояснення у справі.
 
Ураховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені             у пунктах 41-43 постанови від 25 січня 2022 року у справі № 761/16124/15-ц (провадження № 14-184цс20), у пунктах 20-22 постанови від 14 грудня               2022 року у справі № 477/2330/18 (провадження № 14-31цс22), колегія суддів залишає без розгляду подані представником ОСОБА_4 - адвокатом Кравчуком П. І. додаткові пояснення у справі, оскільки вони по суті є штучним поданням додаткового відзиву на касаційну скаргу поза межами визначеного процесуального строку.
 
Фактичні обставини, встановлені судами
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті москва російської федарації помер ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1                      (том 1, а. с. 5).
 
22 грудня 2018 року нотаріусом московської міської нотаріальної палати Черніговим І. О. та 11 січня 2019 року приватним нотаріусом ЛМНО Урумовою Ж. М. заведено спадкові справи після смерті ОСОБА_6       (том 1, а. с. 7, 8, 133).
 
Заповіту ОСОБА_6 на випадок своєї смерті не складав, а спадкоємцями першої черги за законом є його матір - ОСОБА_1 (позивач за первісним позовом), дружина - ОСОБА_4 (позивач за зустрічним позовом) та діти: ОСОБА_2 (позивач за зустрічним позовом), ОСОБА_3 ,            ОСОБА_2 
 
11 січня 2019 року дружина спадкодавця ОСОБА_4 та 23 травня                  2019 року його неповнолітній син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулися до приватного нотаріуса ЛMHO Урумової Ж. М. із заявами про прийняття спадщини (том 1, а. с. 130, 131).
 
12 лютого 2019 року приватним нотаріусом ЛМНО Гірником І. А. посвідчено заяву матері спадкодавця ОСОБА_1 , адресовану усім компетентним органам, в якій вона зазначає, що їй відомо, що вона є спадкоємцем за законом першої черги, усвідомлює значення своїх дій і має можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для неї істотне значення, без застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб,             за своєю справжньою волею, та вона відмовляється від прийняття спадщини за законом після смерті її сина ОСОБА_6 на користь його сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Нотаріусом їй роз`яснено, що відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною, але може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. 
Також їй роз`яснено зміст статей 225, 229-231, 233, 368, 370, 1241,                1273-1275 ЦК України (том 1, а. с. 144).
 
14 лютого 2019 року приватним нотаріусом ЛМНО Гірником І. А. посвідчено заяву матері спадкодавця ОСОБА_1 , адресовану нотаріусам московської міської нотаріальної палати міста москва, в якій вона зазначає, що діючи добровільно, відмовляється від спадщини за законом, після смерті її сина ОСОБА_6 на користь сина померлого - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Нотаріусом їй роз`яснено та зрозуміло зміст відповідних статей щодо спадкування ЦК російської федерації.
Також їй роз`яснено, що відмова від спадщини не може бути змінена або взята назад, не допускається відмова від спадщини із застереженням або під умовою, не допускається відмова від частини спадщини                                 (том 1, а. с. 145).
 
05 березня 2019 року приватним нотаріусом ЛМНО Гірником І. А. посвідчено заяву матері спадкодавця ОСОБА_1 , адресовану усім компетентним органам, в якій вона зазначає, що їй відомо, що вона є спадкоємцем за законом першої черги, усвідомлює значення своїх дій і має можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для неї істотне значення, без застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб,                за своєю справжньою волею, та вона відмовляється від прийняття спадщини за законом, після смерті її сина ОСОБА_6 на користь сина померлого - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Нотаріусом їй роз`яснено, що відмова від прийняття спадщини                                  є безумовною та беззастережною, але може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. 
Також їй роз`яснено зміст статей 225, 229- 231, 233, 368, 370, 1241,1273-1275 ЦК України (том 1, а. с.146).
 
05 березня 2019 року приватним нотаріусом ЛМНО Гірником І. А. посвідчено заяву матері спадкодавця ОСОБА_1 , адресовану нотаріусам московської міської нотаріальної палати міста москва, в якій вона зазначає, що діючи добровільно, відмовляється від спадщини за законом, після смерті її сина ОСОБА_6 на користь сина померлого - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Нотаріусом їй роз`яснено та зрозуміло зміст статей 1111, 1112, 1142, 1143, 1144, 1145, 1149, 1150, 1152, 1153, 1157, 1158, 1159 ЦК російської федерації. Також їй роз`яснено та зрозуміло, що відмова від спадщини не може бути змінена або взята назад, не допускається відмова від спадщини з застереженням або під умовою, не допускається відмова від частини спадщини (том 1, а. с. 9).
 
12 лютого 2019 року та 16 квітня 2019 року приватним нотаріусом ЛМНО Гірником І. А. посвідчено довіреності, якими ОСОБА_1 уповноважувала ОСОБА_4 на отримання належних їй грошових коштів                           (том 1, а. с. 147, 148). 
 
06 травня 2019 року приватним нотаріусом ЛMHO Антоновою В. І. посвідчено заяву ОСОБА_1 про відміну довіреності (том 1, а. с. 11).
 
06 травня 2019 року ОСОБА_1 подала приватному нотаріусу ЛМНО Урумовій Ж. М. заяву наступного змісту: « ІНФОРМАЦІЯ_1 помер мій син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_2 , громадянин Росії, що був зареєстрований та постійно проживав в Україні за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилась спадщина. Мною, ОСОБА_1 , 23.04.2019 року було подано приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Урумовій Ж. заяву за № 21 с/с № 1/2019 про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті мого сина ОСОБА_6 на користь його неповнолітнього сина ОСОБА_5 ,                   ІНФОРМАЦІЯ_6 . Відповідно до ч. 6 ст. 1273 ЦК України я цією заявою відкликаю вищевказану заяву. Також цією заявою повідомляю, що спадщину, яка залишилась після смерті мого сина ОСОБА_6 ,            я приймаю.» (том 1, а. с. 132).
 
Інші процесуальні питання
 
30 березня 2020 року ОСОБА_1 заявлено клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи. 
15 червня 2020 року ОСОБА_1 подано доповнення до цього клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи.
 
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 06 листопада 2020 року за клопотанням представника ОСОБА_4 , ОСОБА_2 - адвоката Кравчука П. І. витребувано від Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради (далі- КНП ЛОР) «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» медичну картку амбулаторного хворого № 10631 ОСОБА_1 
 
23 листопада 2020 року на адресу суду надійшов лист заступника генерального директора з експертизи КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» Маланчука А. З., зі змісту якого медична карта амбулаторного хворого ОСОБА_1 втрачена під час ремонтних робіт.
 
Протокольною ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_4 , ОСОБА_2 - адвоката Кравчука П. І. про призначення судової технічної експертизи документу - оригіналу медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 , оформленої КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», у зв`язку із відсутністю оригіналу такої медичної картки.
 
Протокольною ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання          ОСОБА_2 про призначення судової почеркознавчої експертизи у зв`язку із безпідставністю і необґрунтованістю клопотання.
 
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03 грудня 2020 року              в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Шпака В. В. про призначення у справі судово-психологічної експертизи відмовлено з підстав, викладених в ухвалі.
 
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09 грудня 2020 року задоволено клопотання ОСОБА_1 і призначено у справі                             судово-психіатричну експертизу. 
Суд призначив саме той вид експертизи та поставив на вирішення експертів дослівно ті запитання, які просив позивачка, а також доручив проведення експертизи тій установі, яку просила позивачка ОСОБА_1 .
Проведення експертизи не відбулось оскільки позивачкою ОСОБА_1 не було проведено оплати після отримання рахунку.
 
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19 травня 2021 року                 у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката                  Шпака В. В. про зміну виду експертизи відмовлено з підстав, зазначених в ухвалі.
 
2.     Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пунктів 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції відповідає не повністю.
 
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини за законом, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини
 
Скасовуючи рішення районного суду та закриваючи провадження в частині первісного позову, суд апеляційної інстанції вважав, що районним судом порушено правила міжнародної підсудності, оскільки у справі не встановлено виключної підсудності судам України вимог за первісним позовом, так як спадкодавець не був громадянином України, як і спадкове нерухоме майно не знаходиться на території України.
 
Такі висновки суду апеляційної інстанції є помилковими.
 
Встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогами про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини за законом, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
 
Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
 
Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
 
Згідно із частинами п`ятнадцятою, шістнадцятою статті 28 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.
Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.
 
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.
 
Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила.
Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.
Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. 
 
Оскільки предметом спору є односторонній правочин, вчинений позивачем ОСОБА_1 , а саме - заява про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчена 05 березня 2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гірником І. А., зареєстрована в реєстрі за             № 191, відтак справа підсудна національним судам України. 
 
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у випадку коли, дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.
 
Суди не врахували, що особистим законом позивача є право України, спірний правочин вчинено на території України, він носить односторонній характер, а загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину вчиненого в Україні, передбачені статтею 203 ЦК України.
 
Зазначені висновки узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 18 березня 2020 року у справі                          № 203/1501/19 (провадження № 61-2144св20).
 
Отже, суд апеляційної інстанції застосував до спірних правовідносин Закон України «Про міжнародне приватне право», але помилково не застосував пункт 7 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», оскільки спір не стосується майна спадкодавця, а є спором щодо визнання недійсним одностороннього правочину. 
 
З огляду на зазначене, судове рішення суду апеляційної інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу (далі - ЛМНО) Гірник І. А., про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини за законом, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,                           не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд у цій частині до суду апеляційної інстанції.
 
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із частиною четвертою статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
 
Оскільки суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості під час розгляду справи в касаційному порядку встановлювати нові обставини або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, збирати та надавати правову оцінку новим доказам у справі, то усунути вказані недоліки розгляду справи на стадії касаційного перегляду неможливо, тому, оскільки порушення норм процесуального права допущено апеляційним судом, справу необхідно передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Щодо зустрічного позову ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання недійсним відкликання ОСОБА_1 її відмови від прийняття спадщини 
 
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
 
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
 
Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
 
Згідно із частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
 
Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
 
Згідно із частиною першою та третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або                               не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
 
Частинами першою, шостою статті 1273 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.
 
Відповідно до частин другої, п`ятої статті 1274 ЦК України спадкоємець                за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.
Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною                з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу
 
Тлумачення частини шостої статті 1273 ЦК України у взаємозв`язку                           з положеннями частини п`ятої статті 1274 ЦК України дає підстави для висновку, що в разі неподання заяви про відкликання відмови від прийняття спадщини протягом шестимісячного строку, така відмова може бути визнана судом недійсною за позовом сторони такого правочину (заінтересованої особи), виключно з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу.
 
У справі, яка є предметом касаційного перегляду, суд апеляційної інстанції правильно визначив, що відмова від прийняття спадщини, відмова від прийняття спадщини на користь іншої особи, відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини є односторонніми правочинами, які можуть бути визнані недійсними в судовому порядку. 
 
З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є заінтересованими особами за наслідками оспорюваного одностороннього правочину,                         є неналежними відповідачами у справі, відтак, позовні вимоги                     ОСОБА_4 , ОСОБА_2 до них задоволенню не підлягають.
 
Проте, колегія суддів не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції в частині наявності підстав для задоволення позову                       ОСОБА_4 , ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним відкликання відмови від прийняття спадщини з огляду на таке.
 
Тлумачення норм статей 1273, 1274 ЦК України дає підстави зробити висновок про існування двох видів відмови від права на прийняття спадщини: без зазначення особи, на користь якої вона зроблена, та із зазначенням такої особи або осіб.
 
Засади здійснення суб`єктивного права спадкоємців, на користь яких відкрилася спадщина, на відмову від її прийняття, визначені статтями 1273, 1274 ЦК України. 
 
Стаття 1273 ЦК України встановлює загальні вимоги щодо права на відмову від прийняття спадщини.
 
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 1273 ЦК України відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною, проте за частиною шостою цієї статті відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.
 
Стаття 1274 ЦК України регламентує особливості відмови від прийняття спадщини на користь іншої особи і спрямована, насамперед, на визначення кола тих спадкоємців, на користь яких може бути заявлена відмова. 
Ця стаття не містить жодної норми, яка б змінювала (уточнювала) правило частин п`ятої, шостої статті 1273 ЦК України щодо права на відкликання заяви про відмову. 
Це право є універсальним і не залежить від виду відмови.
 
Отже, у межах строку для прийняття спадщини спадкоємець, який подав заяву про відмову на користь іншого спадкоємця, має право відкликати її так само, як і спадкоємець, який заявив про відмову без зазначення особи, на користь якої вона зроблена.
 
З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов неправильних висновків про неможливість відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини, оскільки така можливість передбачена частиною шостою                 статті 1273 ЦК України, яка є загальною нормою.
 
За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус ЛМНО Гірник І. А. про визнання недійсним відкликання відмови від прийняття спадщини не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, підлягає скасуванню у цій частині з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову у цій частині.
 
Відповідно до частин першої-третьої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
 
Розподіл судових витрат
 
Відповідно до підпункту «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, ? у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
У справі, що переглядається, касаційна скарга ОСОБА_1 в частині її позовних вимог задовольняється частково, а справа передається на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Тобто остаточного рішення по суті спору касаційним судом не було прийнято, а тому за таких обставин підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат у зв`язку з розглядом первісного позову відсутні.
 
Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеним                         у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028сво18).
 
Судові витрати за розгляд справи в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_2 до ОСОБА_1 у зв`язку з відмовою у їх задоволенні слід стягнути на користь ОСОБА_1 . 
Оскільки за подання апеляційної та касаційної скарг у частині зустрічного позову ОСОБА_1 було сплачено 1 261,20 грн та 1 681,60 грн, відповідно, зазначені кошти підлягають стягненню на її користь з ОСОБА_4 та              ОСОБА_2 .
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Постанову Львівського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини за законом, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини скасувати.
Справу у цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 20 травня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним відкликання відмови від прийняття спадщини скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
 
Постанову Львівського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Гірник Ігор Андрійович про визнання недійсним відкликання відмови від прийняття спадщини залишити без змін.
 
Стягнути з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) та ОСОБА_5                 на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 1 261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) гривня 20 копійок та судовий збір за розгляд справи судом касаційної інстанції у розмірі 1 681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) гривня                 60 копійок.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді: | Д. Д. Луспеник   Б. І. Гулько     Г. В. Коломієць     Р. А. Лідовець     С. Ф. Хопта