УХВАЛА

24 квітня 2023 року 
м. Київ

справа №420/12692/22
адміністративне провадження № К/990/12368/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:  
судді-доповідача - Губської О.А.,  
суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В.,
перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2023 року у справі №420/12692/22 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та про зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_1 ), у якому просив:
визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у незастосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704), в редакції чинній з 29.01.2020, при обчисленні в період з 19.04.2022 по 11.08.2022 включно, розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме невизначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, на встановлені законодавством тарифні коефіцієнти за посадою та військовим званням;
зобов`язати провести перерахунок грошового забезпечення за період з 19.04.2022 по 11.08.2022 року включно, з урахуванням раніше проведених виплат та обов`язкових платежів і зборів та виплатити: місячне грошове забезпечення, обчислене з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 Постанова №704, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-ІХ (далі - Закон №1928-ІХ) в розмірі 2 481 грн, на встановлені законодавством тарифні коефіцієнти за посадою 2,96 та за військовим званням 0,76 відповідно; підйомну допомогу, передбачену пунктом 3 статті 91 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), обчислену з місячного грошового забезпечення, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військове звання, визначених з урахуванням пункту 4 Постанова №704, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого статтею 7 Закону №1928-ІХ в розмірі 2481 грн, на встановлені законодавством тарифні коефіцієнти за посадою 2,96 та за військовим званням 0,76 відповідно; винагороду за бойове чергування (бойову службу), виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, обчисленого з розміру посадового окладу та розміру окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 Постанови №704, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого статтею 7 Закону №1928-ІХ у розмірі 2481 грн, на тарифний коефіцієнт 2 за 13 тарифним розрядом встановленим Додатком 1 до вказаної постанови; грошову компенсації, передбачену пунктом 14 статті 10- 1 Закону №2011-XII за невикористані 29 днів щорічної основної відпустки за 2022 рік, а також невикористані 98 днів додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ (далі - Закон №3551-ХІІ) за 2016 - 2022 роки, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, обчисленого з розміру посадового окладу та розміру окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 Постанови №704, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого статтею 7 Закону №1928-ІХ у розмірі 2481 грн, на встановлені законодавством тарифні коефіцієнти за посадою 2,96 та за військовим званням 0,76 відповідно; одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену статтею 15 Закону №2011-XII, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, обчисленого з розміру посадового окладу та розміру окладу, визначених з урахуванням пункту 4 Постанови №704, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законом №1928-ІХ у розмірі 2481 грн, на встановлені законодавством тарифні коефіцієнти за посадою 2,96 та за військовим званням 0,76 відповідно;
визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у неврахуванні в місячному грошовому забезпеченні, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні, сум індексації грошового забезпечення, встановленої Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ);
зобов`язати провести нарахування та виплату, з урахуванням раніше проведених виплат та обов`язкових платежів і зборів, суми одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої статтею 15 Закону Закон №2011-XII з урахуванням у місячному грошовому забезпеченні, з якого нараховується одноразова грошова допомога, суми індексації грошового забезпечення, встановленої Законом №1282-ХІІ.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України, яка полягає у не застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», в редакції чинній з 29.01.2020 року, при обчисленні ОСОБА_1 в період з 19.04.2022 року по 11.08.2022 року включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме, не визначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року, на встановлені законодавством тарифні коефіцієнти за посадою та військовим званням. Зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України провести ОСОБА_1 перерахунок розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме, визначити розміру посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року, на встановлені законодавством тарифні коефіцієнти за посадою та військовим званням в період з 19.04.2022 року по 11.08.2022 року включно. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. 
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Апеляційну скаргу НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_1 ) - залишено без задоволення. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року скасовано в частині відмови в позові ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням сум індексації. Ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову. Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_1 ), яка полягає у неврахуванні в місячному грошовому забезпеченні ОСОБА_1 , з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні, сум індексації грошового забезпечення. Зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_1 ) провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , з урахуванням раніше проведених виплат та обов`язкових платежів і зборів, одноразову грошову допомогу при звільненні, з урахуванням в місячному грошовому забезпеченні, з якого нараховується одноразова грошова допомога, суми індексації грошового забезпечення. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року - залишено без змін.
Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, військова частина НОМЕР_1 звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону Верховний Суд вважає за потрібне відмовити у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.  
Згідно з частиною першою статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.  
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
В свою чергу, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.  
За змістом частини четвертої  статті 12 КАС України  виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.  
Статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження. Такими справами є: справи незначної складності, а також будь-які інші, за винятком тих, що зазначені у частині четвертій цієї статті, а саме: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).  
У цій справі, суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.
Враховуючи, що ця справа є справою незначної складності, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги про наявність одного з випадків, визначених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та обґрунтувати посилання на конкретний підпункт.
Необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі, скаржник обґрунтовує тим, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Так, формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права є метою вирішення виключної правової проблеми, яка має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів.
Кількісний ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.
З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини, як відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються, як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі.
Вказуючи на фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики скаржник не навів обґрунтованих доводів на підтвердження існування виключної правової проблеми у спірних правовідносинах, яка полягає вирішенню, що ця правова проблема наявна у невизначеній кількості справ, які або вже існують або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.
Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів констатує, що скаржником не наведено обґрунтованих посилань на існування обставин передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не встановлені судом з поданих матеріалів касаційної скарги.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 1 частини першої  статті 333 КАС України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.  
Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України,
у х в а л и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2023 року у справі №420/12692/22.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	О.А. Губська М.В. Білак   О.В. Калашнікова