Номер провадження: 22-ц/813/804/23 
Справа № 521/3110/19
Головуючий у першій інстанції Сегеда О. М.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Князюка О. В.,
суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,
за участю секретаря - Дерезюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , про зобов`язання виконати в натурі умови договору щодо виплати страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом, уточненим у подальшому, до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (далі-ПрАТ «СК «АРКС»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , посилаючись на те, що 01 червня 2017 року між ним та відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за № 200180а7ка від 01 червня 2017 року (далі - Договір № 200180а7ка від 01 червня 2017 року), за умовами якого відповідач взяв на себе зобов`язання при настанні страхового випадку виплатити страхове відшкодування в порядку та в строк, визначених розділом 29 Договору № 200180а7ка від 01 червня 2017 року.
Позивач зазначав, що 10 грудня 2017 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка була визнана страховим випадком за Договором № 200180а7ка від 01 червня 2017 року, його автомобіль «BMW X6», р.н. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.
Відповідно до умов п. 15.1 Договору № 200180а7ка від 01 червня 2017 року відповідач перерахував на рахунок СТО ФОП ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 218381,98 грн., при цьому зазначив, що розмір франшизи за договором № 200180а7ка від 01 червня 2017 року, складає 20000,02 грн.
Вказував, що не погоджуючись з розміром страхового відшкодування, він замовив та оплатив незалежну експертизу по визначенню вартості відновлювального ремонту свого автомобіля після ДТП, за висновком (№6157 від 19 лютого 2018 року) якої вартість відновлювального ремонту (збитків) з урахуванням встановлення фар заводської комплектації (ксенон адаптив) складає 432699,60 грн. 
Отже, сума страхового відшкодування за Договором № 200180а7ка від 01 червня 2017 року з урахуванням визначеної Договором франшизи в сумі 20000,02 грн., яку повинен був сплатити відповідач, становить 412699,58 грн. (432699,60 - 20000,02).
Оскільки відповідачем було сплачено страхове відшкодування в розмірі 218381,98 грн., то недоплачена сума страхового відшкодування, за його думкою, складає 194327,60 грн. (412699,58 грн. - 218381,98 грн.).
Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив суд зобов`язати ПрАТ «СК «АРКС» перерахувати на рахунок ФОП ОСОБА_2 страхове відшкодування за Договором № 200180а7ка від 01 червня 2017 року в сумі 194327,60 грн. для проведення відновлювального ремонту автомобіля «BMW X6», р.н. НОМЕР_1 , в об`ємі та у спосіб, визначених у висновку експерта № 6157 від 19 лютого 2018 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , про зобов`язання виконати в натурі умови договору щодо виплати страхового відшкодування - залишено без задоволення.    
Стягнуто з  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, код ЄДРПОУ 20474912) судові витрати за складення висновку експерта за результатами судово-економічної експертизи в розмірі 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 22.01.2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої позивач просить рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу позивач вказує, що суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення допустив численні порушення норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що під час ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції було безпідставно застосовано до спірних правовідносин Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки у даному випадку суду необхідно було керуватись Законом України «Про страхування».
За договором відповідач повинен не відшкодувати оцінену шкоду в порядку встановленому законом, а виплатити страхове відшкодування, визначене в порядку встановленому договором.
Апелянт наголошує, що всупереч висновкам суду, висновок експерта №6157 від 19 лютого 2018 року є належним та допустимим доказом у цій справі у розумінні вимог ст.ст. 76-78 ЦПК України.
Рішення суду першої інстанції не містить висновків щодо з`ясування обставин чи визначена виплачена відповідачем сума страхового відшкодування відповідно до порядку її визначення, який міститься в розділі 29 Договору, і зокрема, вартості збитку (спричиненої матеріальної шкоди).
Не є доведеними також обставини, які суд поклав в обгрунтування рішення виключно за наявності посилань на ці обставини у зазначених судом листах та письмових зверненнях відповідача та третьої особит, зокрема:
-що ремонт автомобіля був проведений не в повному обсязі не з вини ПрАТ «СК «АРКС», а з вини позивача, який не сплатив франшизу у розмірі 20000,02 грн., а також відмовився від встановлення на вказаному транспортному засобу лівої фари головного світла (ксенонової фари), яка була оплачена відповідачем та застрахована за договором;
-що ремонт пошкодженого автомобіля був завершений в червні 2018 року, за винятком заміни лівої фари, що відповідає базовій комплектації автомобіля, проти встановлення якої заперечує відповідач, який також відмовляється отримати свій транспортний засіб після ремонту на протязі більше 6 місяців. 
Стосовно висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №30/19 від 11.04.2019 року позивач вважає неналежним доказом.

12 квітня 2021 року на адресу Одеського апеляційного суду від ПрАТ «СК «АРКС» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
При цьому посилаючись на те, що доводи позивача щодо невірного застосування судом першої інстанції норм матеріального права є неспроможними та спростовуються самим текстом оскаржуваного рішення.
Наголошує, що виходячи з умов договору, розрахунок розміру страхового відшкодування здійснюється виключно виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на базі СТО за вибором Страховика та виплата страхового відшкодування проводиться шляхом перерахування коштів на СТО за вибором Страховика.
Причиною неотримання позивачем відновленого ТЗ, на думку відповідача, є саме небажання позивача сплатити вартість франшизи - частини збитку, що не відшкодовується страховиком та свтановити фару, яка застрахована за договором.
Відповідач наголошує, що позивачем в апеляційній скарзі не доведено, що судом першої інстанції при прийнятті рішення допущено порушення, які б слугували підставою для його скасування.
АТ «СК «АРКС» здійснено врегулювання заявленого позивачем випадку відповідно до умов Договору, на підставі розрахунків СТО для відновлення застрахованого ТЗ після випадку, згідно норм чинного законодавства, у звязку з чим, судом першої інстанції було правомірно відхилено та не взято до уваги висновок експерта №6157 від 19.02.2018 року та суд, на підставі положень Договору та норм Закону дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.02.2021 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , про зобов`язання виконати в натурі умови договору щодо виплати страхового відшкодування.
Разом з відзивом на апеляційну скаргу ПАТ Стразова компанія "АРКС" подано кдопотання про розгляд справи із повідомленням та викликом сторін. В обгрунтування поданого клопотання відповідач зазначив, що предмет доказування у справі вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в позивача та відповідача різне бачення та підхід до визначенн повноти виконання зобов`язання, передбачених умов Договору страхування, є необхідність в наданні пояснень відповідачем щодо способу та методики визначення розміру страхових відшкодувань. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.10.2021 року клопотання ПАТ СК "АРКС" про розгляд справи з повідомленням та викликом сторін - задоволено.
Цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , про зобов`язання виконати в натурі умови договору щодо виплати страхового відшкодування призначено до розгляду на 09 годину 30 хвилин 17.03.2022 року в приміщенні Одеського апеляційного суду з повідомленням (викликом) учасників справи.
16.02.2022 року від представника ПАТ "Стахова компанія "АРКС"" - Шишлова Олександра Євгеновича надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області (03170, м. Київ, вул. Мельниченка, 1).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 лютого 2022 року було задоволено клопотання представника ПАТ СК "АРКС" - Шишлову О.Є. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке призначено до розгляду на 17 березня 2022 року на 09 годину 30 хвилин.
17.03.2022 року розгляд справи було відкладено на 17.11.2022 року о 10:45 год.
09.11.2022 року від представника ПАТ "Стахова ткомпанія "АРКС"" - Шишлова Олександра Євгеновича надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою програмного комплексу "EasyCon" (електронна адреса для здійснення підключення за допомогою ЕЦП та обліковий запис: ІНФОРМАЦІЯ_1 , т.: НОМЕР_3 )
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 листопада 2022 року було задоволено клопотання представника ПАТ СК "АРКС" - Шишлову О.Є. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке призначено до розгляду на 17 листопада 2022 року на 10 годину 45 хвилин.
17.11.2022 року розгляд справи було відкладено на 25.05.2023 року о 12:00 год.
16.05.2023 року від представника ПАТ "Стахова ткомпанія "АРКС"" - Шишлова Олександра Євгеновича надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою програмного комплексу "EasyCon" (електронна адреса для здійснення підключення за допомогою ЕЦП та обліковий запис: ІНФОРМАЦІЯ_1 , т.: НОМЕР_3 ).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 травня 2022 року було задоволено клопотання представника ПАТ "Стахова ткомпанія "АРКС"" - Шишлова Олександра Євгеновича про проведення судового засідання, призначеного на 25.05.2023 року на 12:00 год. в режимі відеоконференції за допомогою програмного комплексу "EasyCon" та обліковий запис: ІНФОРМАЦІЯ_1, т.: НОМЕР_3 ).
Попереджено заявника, що відповідно до ч. 4 ст. 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.
25 травня 2023 року на електронну адресу Одеського апеляційного суду від представника ПАТ "Стахова ткомпанія "АРКС"" - Шишлова Олександра Євгеновича надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з неполадками, що унеможливлюють проведення авторизації для участі в судовому засіданні.
Також 25 травня 2023 року на електронну адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Ільїна А.Н. надійшло клопотання про відкладення розглдяду справи у зв`язку зі службовим відрядженням. Доказів на підтвердження вказаного до клопотання не додано.
Частинами першою - третьою статті 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.
14.02.2019 року Велика Палата Верховного Суду, переглядаючи справу № 9901/43/19, зазначила, що саме електронний цифровий підпис є головним реквізитом такої форми подання електронного документу. Відсутність такого реквізиту в електронному документі виключає підстави вважати його оригінальним.
Матеріалами справи, зокрема відомостями заяви про відкладення розгляду справи, не підтверджується наявність електронного цифрового підпису у вказаній заяві про відкладення розгляду справи. Крім того відміткою на вказаній заяві про відкладення розгляду справи підтверджується відсутність електронного цифрового підпису зазначеного електронного документу.
Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішені питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, освідомленість учасників справи про її розгляд, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності її учасників.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

20 червня 2019 року було змінено найменування Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1 а.с. 114-119).
ПрАТ «СК «АРКС» є юридичною особою та діє на підставі Статуту, що підтверджується інформацією про юридичну особу (т. 1 а.с. 62-67, т. 2 а.с. 28-34, т. 3 а.с. 128-130). 
Крім того, виробничою структурною безбалансовою одиницею у складі АТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є ПрАТ «СК «АРКС», є Регіональна дирекція, яка діє на підставі Положення про Регіональну дирекцію (т. 1 а.с. 68-70).
Судом встановлено, що 01 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є ПрАТ «СК «АРКС», з заявою на страхування, в якій просив останнього укласти договір страхування транспортного засобу «BMW X6», р.н. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 01 червня 2017 року серії НОМЕР_4 (т. 1 а.с. 13-14, 167).
01 червня 2017 року було проведено огляд транспортного засобу «BMW X6», р.н. НОМЕР_1 , про що складений акт огляду транспортного засобу від 01 червня 2017 року, який є невід`ємною частиною заяви на страхування наземного транспорту. В даному акті зазначені пошкодження: код F «потертість», та не зазначено додаткове обладнання, а саме LED фара, що була встановлена на автомобілі «BMW X6», р.н. НОМЕР_1 (а.с. 12). 
Встановлено, що 01 червня 2017 року між ОСОБА_1 та АТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є ПрАТ «СК «АРКС», було укладено та підписано сторонами договір добровільного страхування наземного транспорту № 200180а7ка від 01 червня 2017 року, предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом та іншим майном, вказаними в розділах 5 та 6 цього договору, а саме автомобілем «BMW X6», р.н. НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 4-11).
Згідно п. 15.1 Договору № 200180а7ка від 01 червня 2017 року сторони договору погодили умови виплати страхового відшкодування, а саме «На базі СТО за вибором Страховика».
Відповідно до п. 26.1.3 Договору Страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в порядку та в строк згідно з розділом 29 Договору.
Пунктом 26.3.9 встановлено, що Страховик у разі настання страхової події має право рекомендувати страхувальнику станцію технічного обслуговування для усунення пошкоджень, завданих транспортному засобу та складати розрахунок страхового відшкодування на підставі даних цієї СТО.
Згідно п. 29.11 Договору при пошкодженні транспортного засобу внаслідок страхового випадку, розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення транспортного засобу (кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається Страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі СТО на підставі рахунків з СТО (згідно з умовами п. 29.13 Договору). В окремих випадках розмір збитків може визначатися на підставі автотоварознавчої експертизи або безпосередньо Страховиком чи уповноваженим ним особою (аварійним комісаром). Вартість частин деталей береться в розрахунок Кошторису збитків за умови, що вони шляхом ремонту не можуть бути приведені в стан, придатний для подальшого використання, або витрати на такий ремонт перевищують витрати по їх заміні на нові.
При пошкодженні транспортного засобу розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої у розділі 10 Договору франшизи по відповідному ризику, але не більше страхової суми. При цьому розмір збитків визначається з урахуванням наведених нижче і зазначених у розділі 15 Договору умов.
Відповідно до п. п. 29.12.1 Договору «На базі СТО за вибором Страховика» - при розрахунку розміру страхового відшкодування в кошторис збитків включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, матеріалів та ремонтних робіт, що визначається виключно виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі СТО за вибором Страховика. При цьому, якщо період часу з 01 січня року випуску транспортного засобу, вказаного в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (тимчасовому реєстраційному талоні), до дати настання страхового випадку не перевищує 48 місяців, то відновлювальний ремонт такого транспортного засобу здійснюється на базі авторизованої СТО, обраної Страховиком. Страховик гарантує якість ремонту на вибраній ним СТО, а саме: зобов`язується за обґрунтованими претензіями Страхувальника відшкодувати витрати, пов`язані з усуненням дефектів внаслідок неякісного ремонту, здійсненого в межах суми виплаченого страхового відшкодування.
Пунктом 29.15 Договору встановлено, що при пошкодженні транспортного засобу страхове відшкодування перераховується на СТО (відповідно до обраного згідно з п. 29.13 Договору варіанту і зазначеного у розділі 15 Договору) для відновлення транспортного засобу.
Встановлено, що 10 грудня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль «BMW X6», р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 та був застрахований АТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є ПрАТ «СК «АРКС», відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 200180а7ка від 01 червня 2017 року (т. 1 а.с. 15-16).
12 грудня 2017 року ОСОБА_1  повідомив АТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є ПрАТ «СК «АРКС», про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулася 10 грудня 2017 року за участю автомобіля «BMW X6», р.н. НОМЕР_1 , в результаті якої було пошкоджено: передню ліву фару, капот, решітку, бампер передній, крило ліве переднє (т. 1 а.с. 168-169). 
Встановлено, що у грудні 2017 року автомобіль «BMW X6», р.н. НОМЕР_1 , було доставлено на СТО ФОП ОСОБА_2 
15 грудня 2017 року був сформований рахунок № 4, узгоджений з ПрАТ «СК «АРКС», відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля була визначена в розмірі 223000,00 грн.
Відповідно до ремонтної калькуляції № 1.003.17.0 від 20 грудня 2017 року загальна сума відновлювального ремонту автомобіля BMW X6», р.н. НОМЕР_1 , після відрахувань склала 223013,02 грн. (т. 1 а.с. 171-174).
Встановлено, що 23 березня 2018 року ФОП ОСОБА_2 видав на ім`я АТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є ПрАТ «СК «АРКС», гарантійний лист про те, що виставлений рахунок № 4 від 15 грудня 2017 року на суму 223000,00 грн. є остаточним (т. 1 а.с. 175).
З матеріалів справи вбачається, що на підставі рахунків та інформаційних листів ФОП ОСОБА_2 на ім`я АТ «СК «АХА Страхування», останнім було перераховано на рахунок ФОП ОСОБА_2 доплату в розмірі 15372,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 512397 від 07 листопада 2018 року (т. 1 а.с. 176, 177, 178, 179, 181).
Факт перерахування на рахунок ФОП ОСОБА_2 суми страхового відшкодування ОСОБА_1 в розмірі 218371,98 грн. підтверджується платіжними дорученнями № 417065 від 31 січня 2018 року та від 07 листопада 2018 року (т. 1 а.с. 180, 181).
Листом АТ «СК «АХА Страхування» № 4152/12 ЦВ від 08 травня 2018 року було повідомлено ОСОБА_1 , що заявлений ним випадок пошкодження автомобіля BMW X6», р.н. НОМЕР_1 , було визнано страховим та здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 202999,98 грн. на рахунок СТО за вибором Страховика - СТО ФОП ОСОБА_2 , що підтверджується платіжним дорученням № 417065 від 31 січня 2018 року (т. 1 а.с. 15-16, 181).
Зі змісту листа ФОП ОСОБА_2 від 14 січня 2019 року вбачається, що ремонт автомобіля «BMW X6», р.н. НОМЕР_1 , був завершений в червні 2018 року, за винятком заміни лівої фари, так як на даному транспортному засобі по номеру кузова НОМЕР_5 повинна бути встановлена звичайна ксенонова фара головного світла, вартість якої у розмірі 37227,52 грн. була сплачена ПрАТ «СК «АРКС» на рахунок ФОП ОСОБА_2 , але ОСОБА_1 відмовляється від такої заміни та вказує на те, що страхова компанія повинна оплатити йому LED фару, вартість якої становить 93230,00 грн. і яка фактично встановлена на його автомобілі (т. 1 а.с.182). 
Крім того, вказував на те, що ОСОБА_1 не сплатив франшизу у розмірі 20000,02 грн. за договором страхування та відмовляється отримати свій транспортний засіб після ремонту на протязі більше 6 місяців.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
З письмових поясненнях ФОП ОСОБА_2 вбачається, що автомобіль BMW X6», р.н. НОМЕР_1 , на даний час не потребує проведення ніяких додаткових відновлювальних робіт, окрім як заміни лівої фари та виконання суміжних для цього робіт (т. 3 а.с. 89-92).
Встановлено, що 15 жовтня 2019 року ФОП ОСОБА_2 направив на ім`я ОСОБА_1 претензію щодо оплати останнім 41300,00 грн. та франшизи в розмірі 20000,00 грн., а також просив забрати з території СТО автомобіль «BMW X6», р.н. НОМЕР_1 . Крім того, у листі зазначено, що ОСОБА_1 відмовляється проти встановлення ксенонової фари, вартість якої була сплачена відповідачем, а тому він не може закінчити у повному обсязі ремонт автомобіля (т. 2 а.с. 222).
19 лютого 2018 року за заявою ОСОБА_1 було проведено експертне автотоварознавче дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту автомобіля «BMW X6», р.н. НОМЕР_1 , за результатами якого було визначено, що вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складає 500078,74 грн. При цьому вартість матеріальної шкоди, спричиненої автомобілю «BMW X6», р.н. НОМЕР_1 , експертом не визначена (т. 1 а.с. 17-53).
Зі змісту листа ОСОБА_1 від 27 лютого 2018 року на ім`я АТ «СК «АХА Страхування» вбачається, що ОСОБА_1 повідомив відповідача про свою незгоду щодо встановленого Страховиком розміру збитків, завданих його автомобілю, та надав до відома експертний висновок автотоварознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля «BMW X6», р.н. НОМЕР_1 , № 6157 від 19 лютого 2018 року та просив відповідача всупереч п. 29.16 Договору здійснити виплату суми страхового відшкодування у готівковій формі, повідомивши адресу, дату та час такої виплати (т. 3 а.с. 10).
Крім того, зі змісту листа ОСОБА_1 від 29 жовтня 2019 року на претензію ФОП ОСОБА_2 від 15 жовтня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 вимагав у ФОП ОСОБА_2 виконати весь комплекс робіт, визначений у експертному висновку № 6157 від 19 лютого 2018 року, зокрема, виконати заміну двох фар на автомобілі, а не тільки лівої фари (т. 2 а.с. 223). 
Відповідно до п. п. 29.12.1 Договору «На базі СТО за вибором Страховика» - при розрахунку розміру страхового відшкодування в кошторис збитків включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, матеріалів та ремонтних робіт, що визначається виключно виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі СТО за вибором Страховика.
Пунктом 25.2.1. розділу 25 «Страхові випадки» визначено, що сторони погодили, що до страхових випадків відносяться, зокрема, «Збитки внаслідок ДТП» - будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.
Відповідно до п. 30.2.4 Договору випадки, що не є страховими, є знищення (пошкодження) або викрадення додаткового обладнання, якщо страхування цього додаткового обладнання не було окремо обумовлено в розділі 6 Договору.
Згідно розділу 6 Договору «Застраховане додаткове обладнання (яке не входить до заводської комплектації транспортного засобу)» - відсутнє.
Відповідно до розділу 24 Договору, додаткове обладнання - обладнання, яке встановлено на транспортному засобі, але не входить в заводську комплектацію транспортного засобу згідно з документацією заводу-виробника чи даних офіційного дилера (автомобільна теле-, ауді-, та радіоапаратура, акустична апаратура, оздоблення салону, чохли на сидіння, годинники, додаткові прилади, декоративні елементи, світлове та сигнальне обладнання, щітки двірників, антени, зовнішній багажник інше), або визнане додатковим обладнанням за згодою сторін договору страхування на підставі огляду транспортного засобу та додаткового обладнання.
Пунктом 29.20 Договору передбачено, що розрахунок страхового відшкодування по застрахованому додатковому обладнанню здійснюється на умовах, передбачених даним договором по відшкодуванню збитків транспортного засобу.
Отже, додаткове обладнання повинно бути застраховано відповідно до Договору.

Мотивувальна частина
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Зазначеним вимогам судове рішення районного суду у повній мірі відповідає.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що договором добровільного страхування наземного транспорту № 200180а7ка від 01 червня 2017 року визначено, що сторони погодили, що до страхових випадків відносяться, зокрема, «Збитки внаслідок ДТП» - будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.
Відповідно до п. 30.2.4 Договору випадки, що не є страховими, є знищення (пошкодження) або викрадення додаткового обладнання, якщо страхування цього додаткового обладнання не було окремо обумовлено в розділі 6 Договору.
Згідно розділу 6 Договору «Застраховане додаткове обладнання (яке не входить до заводської комплектації транспортного засобу)» - відсутнє.
Висновки експертів, які знаходяться в матеріалах справи, не містять даних щодо вартості матеріального збитку (реальні збитки), який був спричинений автомобілю «BMW X6», р.н. НОМЕР_1 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 10 грудня 2017 року.
Колегія погоджується із вказаним висновком виходячи з наступного.
Між сторонами виникли правовідносини з приводу відшкодування майнової шкоди.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-15) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі статтею 29 Закону № 1961-15 у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Встановлено, що відповідно до ст. 13.1 Закону № 1961-15 відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, проведено АТ «СК «АХА Страхування» у порядку, визначеному цим Законом.
Частинами першою та другою статті 16 ЦК визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до ч.1-3 ст. 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) ; збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала ( ч.1 ст. 1166 ЦК ).
Статтею 1187 ЦК у частинах першої та другою врегульовано, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частинами першою та третьою статті 1192 ЦК визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі; розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно ч.1 ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Велика Палата Верховного Суду постановою від 04.07.2018 року (справа №755/18006/15-ц, провадження №14-176 цс 18) відступивши від висновку ВСУ, викладеного у постанові № 6-2587цс/15 від 23.12.2015 року, зазначила, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до вимог ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно п. 33.1.4 Закону У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Відповідно до п. 33.3 Закону водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.
Пунктами 34.1, 34.2, 34.3 Закону регламентовано, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Страховик керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку (п. 36.1 Закону).
Як зазначено у п. 36.2 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 10 грудня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль «BMW X6», р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 та був застрахований АТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є ПрАТ «СК «АРКС», відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 200180а7ка від 01 червня 2017 року.
12 грудня 2017 року ОСОБА_1  повідомив АТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є ПрАТ «СК «АРКС», про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулася 10 грудня 2017 року за участю автомобіля «BMW X6», р.н. НОМЕР_1 , в результаті якої було пошкоджено: передню ліву фару, капот, решітку, бампер передній, крило ліве переднє. 
Встановлено, що у грудні 2017 року автомобіль «BMW X6», р.н. НОМЕР_1 , було доставлено на СТО ФОП ОСОБА_2 
15 грудня 2017 року був сформований рахунок № 4, узгоджений з ПрАТ «СК «АРКС», відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля була визначена в розмірі 223000,00 грн.
23 березня 2018 року ФОП ОСОБА_2 видав на ім`я АТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є ПрАТ «СК «АРКС», гарантійний лист про те, що виставлений рахунок № 4 від 15 грудня 2017 року на суму 223000,00 грн. є остаточним.
Факт перерахування на рахунок ФОП ОСОБА_2 суми страхового відшкодування ОСОБА_1 в розмірі 218371,98 грн. підтверджується платіжними дорученнями № 417065 від 31 січня 2018 року та від 07 листопада 2018 року 
Листом АТ «СК «АХА Страхування» № 4152/12 ЦВ від 08 травня 2018 року було повідомлено ОСОБА_1 , що заявлений ним випадок пошкодження автомобіля BMW X6», р.н. НОМЕР_1 , було визнано страховим та здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 202999,98 грн. на рахунок СТО за вибором Страховика - СТО ФОП ОСОБА_2 , що підтверджується платіжним дорученням № 417065 від 31 січня 2018 року. 
Положеннями статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Аналогічні приписи містить стаття 81 ЦПК України.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
За змістом ст. 78 допустимими є докази, одержані без порушення порядку, встановленого законом. При цьому обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не сплатив франшизу у розмірі 20000,02 грн. за договором страхування та відмовляється отримати свій транспортний засіб після ремонту на протязі більше 6 місяців.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
Зі змісту листа ФОП ОСОБА_2 від 14 січня 2019 року вбачається, що ремонт автомобіля «BMW X6», р.н. НОМЕР_1 , був завершений в червні 2018 року, за винятком заміни лівої фари, так як на даному транспортному засобі по номеру кузова НОМЕР_5 повинна бути встановлена звичайна ксенонова фара головного світла, вартість якої у розмірі 37227,52 грн. була сплачена ПрАТ «СК «АРКС» на рахунок ФОП ОСОБА_2 , але ОСОБА_1 відмовляється від такої заміни та вказує на те, що страхова компанія повинна оплатити йому LED фару, вартість якої становить 93230,00 грн. і яка фактично встановлена на його автомобілі.
27.02.2018 року ОСОБА_1 направив лист на ім`я АТ «СК «АХА Страхування» з якого вбачається, що ОСОБА_1 повідомив відповідача про свою незгоду щодо встановленого Страховиком розміру збитків, завданих його автомобілю, та надав до відома експертний висновок автотоварознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля «BMW X6», р.н. НОМЕР_1 , № 6157 від 19 лютого 2018 року та просив відповідача всупереч п. 29.16 Договору здійснити виплату суми страхового відшкодування у готівковій формі, повідомивши адресу, дату та час такої виплати.
Крім того, зі змісту листа ОСОБА_1 від 29 жовтня 2019 року на претензію ФОП ОСОБА_2 від 15 жовтня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 вимагав у ФОП ОСОБА_2 виконати весь комплекс робіт, визначений у експертному висновку № 6157 від 19 лютого 2018 року, зокрема, виконати заміну двох фар на автомобілі, а не тільки лівої фари.
Відповідно до п. п. 29.12.1 Договору «На базі СТО за вибором Страховика» - при розрахунку розміру страхового відшкодування в кошторис збитків включається вартість запасних частин, деталей, обладнання, матеріалів та ремонтних робіт, що визначається виключно виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі СТО за вибором Страховика.
Пунктом 25.2.1. розділу 25 «Страхові випадки» визначено, що сторони погодили, що до страхових випадків відносяться, зокрема, «Збитки внаслідок ДТП» - будь-яке пошкодження або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.
Відповідно до розділу 24 Договору, додаткове обладнання - обладнання, яке встановлено на транспортному засобі, але не входить в заводську комплектацію транспортного засобу згідно з документацією заводу-виробника чи даних офіційного дилера (автомобільна теле-, ауді-, та радіоапаратура, акустична апаратура, оздоблення салону, чохли на сидіння, годинники, додаткові прилади, декоративні елементи, світлове та сигнальне обладнання, щітки двірників, антени, зовнішній багажник інше), або визнане додатковим обладнанням за згодою сторін договору страхування на підставі огляду транспортного засобу та додаткового обладнання.
Відповідно до п. 30.2.4 Договору випадки, що не є страховими, є знищення (пошкодження) або викрадення додаткового обладнання, якщо страхування цього додаткового обладнання не було окремо обумовлено в розділі 6 Договору.
Пунктом 29.20 Договору передбачено, що розрахунок страхового відшкодування по застрахованому додатковому обладнанню здійснюється на умовах, передбачених даним договором по відшкодуванню збитків транспортного засобу.
Згідно розділу 6 Договору «Застраховане додаткове обладнання (яке не входить до заводської комплектації транспортного засобу)» - відсутнє.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Страховик та страхувальник, за взаємною згодою самостійно визначають предмет договору страхування, права та обов`язки сторін, підстави для виплати/відмови у виплаті страхового відшкодування тощо.
Позивач, як страхувальник, підписав договір страхування, жодних зауважень чи застережень щодо його змісту не надав.
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Погоджуючись з умовами договору, позивач підтвердив свою згоду, що додаткове обладнання на автомобілі відсутнє.
Тобто, LED фара, яка була встановлена на автомобілі позивача, як додаткове обладнання, не входить до комплектації, передбаченої заводом-виробником, та не була зазначена позивачем в договорі добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 200180а7ка від 01 червня 2017 року та в акті огляду транспортного засобу від 01 червня 2017 року, який є невід`ємною частиною заяви на страхування наземного транспорту, не була застрахована відповідно до Договору.
Суд першої інтснації дійшов обгрунтованого висновку про те, що ПАТ «Страхова компанія «АРКС» виконав всі умови договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 200180а7ка від 01 червня 2017 року, виплатив страхове відшкодування, шляхом перерахування на рахунок СТО ФОП ОСОБА_2 суму в розмірі 218371,98 грн., у тому числі і вартість ксенонової фари головного світла в розмірі 37227,52 грн.
Тому відсутні підстави для оплати відповідачем вартості LED фари в розмірі 93230,00 грн.

Згідно п. 29.13 Договору у випадку виникнення суперечок між сторонами про причини та розмір збитку (витрат на відновлення транспортного засобу) кожна зі сторін має право вимагати проведення незалежної експертизи, яка здійснюється за рахунок сторони, яка вимагала її проведення. Страховик приймає на себе частину витрат по експертизі, що відповідає співвідношенню суми, у виплаті якої було раніше відмовлено, і суми відшкодування, сплаченої після проведення експертизи.
Варто зауважити, що ОСОБА_1 з вимогами до АТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якої є ПрАТ «СК «АРКС», про стягнення на його користь вартості відновлювального ремонту автомобіля «BMW X6», р.н. НОМЕР_1 , в розмірі 500078,74 грн., відповідно до експертного висновку від 19 лютого 2018 року, не звертався, а тільки надав лист від 27 лютого 2018 року, отриманий відповідачем 03 березня 2018 року, про свою незгоду з розміром збитків, завданих його автомобілю та здійснити виплату суми страхового відшкодування у готівковій формі з урахування експертного висновку № 6157 від 19 лютого 2018 року.
За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 із змінами (далі - Методика) - вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Пунктом 2.4. Методики зазначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ.
Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
За змістом указаних положень законодавства вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).
Судом першої інстанції втановлено, а колегією суддів перевірено, що висновки експертів, які знаходяться в матеріалах справи, не містять даних щодо вартості матеріального збитку (реальні збитки), який був спричинений автомобілю «BMW X6», р.н. НОМЕР_1 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 10 грудня 2017 року.
Крім того у процесі розгляду справи у суді першої інстанції ні одна із сторін не заявляла клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи для визначення розміру спричиненої матеріальної шкоди автомобілю «BMW X6», р.н. НОМЕР_1 , хоча позивач звертаючись до суду з даним позовом, не був згоден з розміром страхового відшкодування, який відповідно до п. п. 29.12.1 Договору «На базі СТО за вибором Страховика» був визначений Страховиком.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що позивач звернувшись до суду з позовними вимогами щодо зобов`язання ПрАТ «СК «АРКС» перерахувати на рахунок ФОП ОСОБА_2 страхове відшкодування за договором № 200180а7ка від 01 червня 2017 року в сумі 194327,60 грн. для проведення відновлювального ремонту автомобіля «BMW X6», р.н. НОМЕР_1 , в об`ємі та способи, визначені у висновку експерта № 6157 від 19 лютого 2018 року, не звернув уваги на той факт, що вимог про стягнення зазначеної суми з відповідача на користь позивача, останнім не заявлено.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, а фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки, без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.
Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянуті судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення немає.
Судова колегія, розглянувши справу, прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , про зобов`язання виконати в натурі умови договору щодо виплати страхового відшкодування - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 06 червня 2023 року.

Головуючий:                                                                                О. В. Князюк

Судді:                                                          О.М. Таварткіладзе

А.П. Заїкін