ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/6116/22                                                     Суддя (судді) першої інстанції: Алла РУДЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  11 травня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                              Аліменка В.О.,
суддів                                                  Кучми А.Ю., Бєлової Л.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту фінансово-обікової політики, третя особа - Сектор з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Черкаській області   про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:
08.12.2022 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту фінансово-облікової політики, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Сектор з питань пенсійного забезпечення Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в якій просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо оформлення документів з питання призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати відповідача прийняти рішення щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до статті 23 Закону України  Про міліцію, а також до  Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності з встановленням інвалідності працівника міліції, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року позовні вимоги задоволено.
Відповідач, не погоджуючись з вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що про порушення своїх прав позивачу було відомо у жовтні 2021 року після отримання листа ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області щодо повернення матеріалів для призначення одноразової грошової допомоги.
Крім цього зазначено, що позивач звертався до Міністерства внутрішніх справ України із заявою від 20.05.2022 щодо надання інформації стосовно посадових осіб, відповідальних за оформлення документів для отримання одноразової грошової допомоги та переліку необхідних документів для її отримання.
Тому на думку апелянта позивачем пропущено строк звернення до суду з позовною заявою.
Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та наказом начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області №114 о/с від 12.08.2002 (із змінами до наказу, внесеними відповідно до наказу начальника Управління МВС України в Черкаській області №13 о/с від 27.01.2003) з 13.08.2002 був звільнений з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України з постановкою на військовий облік за п. 64 «Б» (через хворобу). Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в ОВС.
Згідно довідки медико-соціальної експертної комісії серії ААБ №777463 від 19.02.2021 позивачу з 16.02.2021 при первинному огляді було встановлено 2 групу інвалідності.
20.01.2022 була припинена державна реєстрація Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (код ЄДРПОУ 08592537).
13.06.2022 позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Черкаській області із заявою, в якій просив прийняти заяву, підготувати та надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок та документи з питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності, відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію», а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.
Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом №37/С-182 від 03.11.2022 повідомило позивача, що функції з оформлення та виплати одноразової грошової допомоги по інвалідності були покладені на ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, яка припинила свою діяльність як юридична особа, що унеможливлює проведення роботи по оформленню та виплаті одноразової грошової допомоги по інвалідності. Головне управління Національної поліції в Черкаській області не є правонаступником Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, тому не має повноважень для оформлення одноразової грошової допомоги колишнім працівникам органів внутрішніх справ України (міліції).
16.11.2022 позивач звернувся до Міністерства внутрішніх справ України із заявою, в якій просив прийняти заяву, підготувати висновок та документи з питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності, відповідно до статі 23 Закону України «Про міліцію», а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015.
Міністерство внутрішніх справ України листом №С-14053/15 від 13.11.2022 повідомило позивача, що у разі припинення відповідного органу внутрішніх справ як юридичної особи повноваження з оформлення та виплати одноразової грошової допомоги працівникам міліції покладаються на визначені уповноважені установи Міністерства внутрішніх справ України. На даний час у Міністерстві внутрішніх справ України вживаються заходи із визначення уповноважених установ МВС, які прийматимуть заяви працівників міліції, готуватимуть відповідні висновки та, у разі прийняття Міністерством рішення про призначення одноразової грошової допомоги, проводитимуть її виплату.
Вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність не приймаючи рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
02.07.2015 прийнято Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) згідно з пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень якого право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
На виконання пункту 2 розділу II "Прикінцевих положень" Закону України від 13.02.2015 № 208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок № 850, що набрав чинності з 31.10.2015.
Пунктом 1 Порядку № 850 встановлено, що даний порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.
Відповідно до пункту 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Згідно пункту 2 цього Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Пунктом 7 Порядку №850 було передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає документи за місцем служби.
Постановою Кабінету Міністрів України  № 1007 від 10.09.2022  до пунктів 7, 8 Порядку №850 були внесені зміни, згідно з якими пунктом 7 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби, а в разі припинення відповідного органу внутрішніх справ як юридичної особи - до уповноваженої установи МВС такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
З аналізу вказаних норм вбачається, що заява про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності подається до органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції. У разі припинення такого органу внутрішніх справ як юридичної особи повноваження з оформлення та виплати одноразової грошової допомоги працівникам міліції покладаються на визначені уповноважені установи Міністерства внутрішніх справ України.
Колегія суддів встановила, що 20.01.2022 була припинена державна реєстрація Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області.
Таким чином, Міністерство внутрішніх справ України у відповідності до пункту 7 Порядку №850 було зобов`язано визначити уповноважену установу, до повноважень якої входитимуть приймання заяв працівників міліції, підготовка відповідних висновків та, у разі наявності підстав - проведення виплати одноразової грошової допомоги.
Проте, як вбачається з листа Міністерства внутрішніх справ України №С-14053/15 від 13.11.2022 станом на дату його складення, відповідачем не були визначені уповноважені установи.
Отже, Міністерство внутрішніх справ України не визначило уповноважену установу щодо виплати одноразової грошової допомоги, чим порушило принцип належного урядування, та як наслідок, позбавило позивача можливості звернення із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги.
Оскільки право позивача було порушено внаслідок протиправної бездіяльності відповідача щодо не визначення уповноваженої установи, саме відповідач зобов`язаний розглянути заяву позивача про призначення одноразової грошової допомоги.
Щодо посилань апеллянта на те що позивачем пропущено строк звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положеннями ч. 1  ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах  строку  звернення  до  адміністративного  суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для  звернення  до  адміністративного  суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 вказаної вище статті).
Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
При цьому, колегія суддів зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено законом з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій, передбачених  КАС України.
Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися  до  виконання своїх обов`язків.
Це, насамперед, визначено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків пов`язане з необхідністю досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся  до  суду  за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції  строку звернення  до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього  строку.
Колегія суддів зауважує, що за загальним правилом, перебіг строку на звернення до суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Пропуск відповідного строку на звернення до суду через байдужість до  своїх прав або небажання скористатися цим правом не є поважною причиною пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення звернення  до суду з адміністративним  позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України  для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Так, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 122 КАС України позивач мав право звернутися до суду з позовом в шестимісячний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.
Слід зазначити, що  пропуск  строку  передбаченого ч. 2  ст. 122 КАС України  не є безумовною підставою для повернення позовної заяви або залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.
За змістом наведеної процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.
Велика Палата Верховного  Суду  у постанові від 09 грудня 2021 року у справі N 9901/241/21, проаналізувавши положення ч. 5  ст. 122 КАС України, дійшла висновку, що вказаною нормою процесуального права встановлено скорочені строки  звернення  до  суду  у справах щодо проходження публічної служби, однак такі не ставлять під сумнів саму суть права доступу  до  суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. При цьому не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком  звернення  до  суду  за захистом порушеного права протягом одного місяця з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою  звернення  до  суду.
Відповідач зазначає, що про порушення своїх прав йому було відомо у жовтні 2021 року після отримання листа ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області щодо повернення матеріалів для призначення одноразової грошової допомоги.
Проте, колегією суддів зі змісту позовної заяви встановлено, що спірні правовідносини виникли не у зв`язку із поверненням документів на доопрацювання, а у зв`язку із не розглядом відповідачем заяви від 16.11.2022, поданої після повернення матеріалів.
Тобто тільки з 16.11.2022 року позивач дізнався про порушення своїх прав.
З матеріалів справи вбачається, що з позовною заявою позивач звернувся 08.02.2022, тобто в шестимісячний строк з моменту обізнаності про факти порушення його прав.
Відтак, колегія суддів відхиляє доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду.
Інші висновки рішення суду  першої інстанції колегія суддів вважає підставними і обґрунтованими, оскільки такі відповідають вимогам законодавства, діючого на момент виникнення спірних відносин.
Відповідно до п. 41 висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами  статті 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року -  без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.  328,  329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                             В.О. Аліменко

Судді                                                                                 А.Ю. Кучма

                                                                                          Л.В. Бєлова