ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року	Львів	Справа № 345/3222/22 пров. № А/857/769/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Кузьмича С.М., Улицького В.З.
при секретарі судового засідання:                     Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 грудня 2022 року у справі №345/3222/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області сержанта поліції Багринівського Івана Євгеновича, Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про скасування постанови (головуючий суддя першої інстанції – Кардаш О.І., місце ухвалення – м. Калуш, дата складання повного тексту – 27.12.2022),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського СРПП Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області сержанта поліції Багринівського Івана Євгеновича, Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про скасування постанови.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.08.2022 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП. Зокрема, цього дня поліцейським Багринівським І.Є. винесено постанову серії БАБ №313618 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 20 400 грн.
Накладення адміністративного стягнення вважає незаконним, а вказану постанову такою, що підлягає до скасування, виходячи із наступних міркувань.
Зі змісту оскаржуваної постанови 15.08.2022 о 22.30 год. в м. Калуш по вул. Л.Українки ОСОБА_1 керував автомобілем «Citroen Jumpy» д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування Калуським міськрайонним судом, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП. Представник позивача погоджується з тим фактом, що постановою Калуського міськрайонного суду від 14.07.2022 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, однак 22.07.2022 позивачем на вказане судове рішення подано апеляційну скаргу за наслідками розгляду якої 04.10.2022 постанову Калуського міськрайонного суду від 14.07.2022 залишено без змін. Тому, тільки з 04.10.2022 позивач вважається таким, що позбавлений права керування транспортними засобами.
Окрім цього ОСОБА_2 зазначає, що 11.10.2022 ОСОБА_1 в додаток «Дія» надійшло електронне повідомлення про відкриття щодо нього виконавчого провадження по примусове виконання постанови Калуського РВП про стягнення 40 800 грн., виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, а всього на суму 45 756, 20 грн.
12.10.2022 у відділі Державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження та копію оскаржуваної постанови, тобто фактично тільки 12.10.2022 ОСОБА_1 дізнався про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 124 КУпАП та про винесення щодо нього оскаржуваної постанови.
Тому, просить суд поновити строк на оскарження постанови серії БАБ №313618 від 15.08.2022 та скасувати постанову серія БАБ №313618 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 20 400 грн., винесену поліцейським СРПП Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області сержантом поліції Багранівським Іваном Євгеновичем і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 грудня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області сержанта поліції Багринівського Івана Євгеновича, Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовлено.
Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права та невірним встановленням обставин у справі. Зокрема апелянт вказує на те, що станом на 15.08.2022 року він не вважався особою, яка була позбавлена права керування транспортними засобами, тому у відповідача не було жодних законних підстав визнавати винним його за ч.4 ст. 126 КУпАП. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.
З врахуванням вищенаведеного, та у відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що згідно постанови серії БАБ №313618 від 15.08.2022 позивач по справі ОСОБА_1 15.08.2022 о 22.30 год. в м. Калуш по вул. Л.Українки керував автомобілем «Citroen Jumpy» д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування Калуським міськрайонним судом, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Зокрема, постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.07.2022 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено стягнення у вигляді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 09.06.2022 о 23 год. 02 хв. в м. Калуш по вул. Ковжуна керував транспортним засобом марки «Citroen Jumpy» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився.
Також, 15.06.2022 о 23 год. 05 хв. в м. Калуш, по вул. Винниченка, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Citroen Jumpy» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився.
В подальшому, 16.06.2022 о 18 год. 03 хв. в м. Калуш, по вул. Українська, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Citroen Jumpy» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови та координації рухів, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився.
Окрім того, ОСОБА_1 19.06.2022 року о 00 год. 12 хв. в м. Калуш, по вул. Шевченка, керував автомобілем марки «Citroen Jumpy» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: порушення мови, зіниці очей не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився.
Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР за що і був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що оскаржувана постанова відповідачем  винесена правомірно, оскільки  позивач позбавлений права керування транспортними засобами. 
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІІ (далі – Закон №580-VІІІ) поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону №580-VІІІ визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ст. 7, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу, у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
В свою чергу, відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.
Відповідно до пункту 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За приписами пункту 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР.
Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Нормами статті 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, а також які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 265-1 КУпАП України, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, поліцейський тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.
Як уже зазначалось вище, відповідальність за частиною 4 статті 126 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Отже, об`єктивною стороною даного правопорушення є керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. 
Згідно відомостей, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №125611 від 15.06.2022 у ОСОБА_1 тимчасово вилучено документи – посвідчення водія НОМЕР_2 та надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом DТ 253102.
Положеннями п. 5 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1086 від 17.12.2008 встановлено, що до винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили поліцейський видає водієві тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком не більше ніж на три місяці з дати вилучення посвідчення. Тобто, такий дозвіл може надаватися на різні терміни, що не перебільшують 3 місяців.
Судом встановлено, що тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами ОСОБА_1 надано 15.06.2022, однак позивачем до матеріалів справи копію вказаного дозволу не долучено, термін його дії суду невідомий, що в свою чергу позбавляє суд можливості встановити чи мав ОСОБА_1 15.08.2022 тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами.
Також, будь-які дані про факт звернення ОСОБА_1 за продовженням строку тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами матеріали справи не містять.
Відповідно до ч. 1 ст.294 КУпАП, постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги
Представник позивача вказував на те, що постановою Калуського міськрайонного суду від 14.07.2022 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, однак 22.07.2022 позивачем на вказане судове рішення подано апеляційну скаргу, за наслідками розгляду якої 04.10.2022 постанову Калуського міськрайонного суду від 14.07.2022 залишено без змін.
Проте, апеляційний суд зазначає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.08.2022 закрито у зв`язку з його відмовою від апеляційної скарги. 
Натомість позивач із даним позовом про оскарженні постанови про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП звернувся до  суду 17.10.2022 р., тобто після закриття  вказаного вище апеляційного провадження. 
Крім того, позивач упродовж червня 2022 чотири рази керував транспортним засобом марки «Citroen Jumpy» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, три з яких в період комендантської години.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач керуючи транспортним засобом, був позбавлений права таким керування та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, а твердження апелянта свідчать про те, що обраний ними спосіб захисту спрямований уникнення відповідальності у вчинення адміністративного правопорушення за порушення ч. 4 ст. 126 КУпАП, оскільки відповідачем доведено правомірність винесення постанови, про що надано відповідні письмові докази, які жодним чином не спростовано.
Крім цього, позивач не заперечує факт керування ним транспортним засобом будучи позбавленим прав водія, а лише зазначає, що рішення про позбавлення прав водія не набрало законної сили.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується практикою Європейського суду з прав людини.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom» від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 грудня 2022 року у справі №345/3222/22 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	В. З. Улицький 	
Повне судове рішення складено 11.05.2023