ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова 
Іменем України 

24 травня 2023 року      
м. Харків

Справа № 646/6442/21      
Провадження № 22-ц/818/953/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Пилипчук Н.П. ,
суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання : Гармаш К.В.,

Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач:  ОСОБА_2 , 
відповідач: Державний реєстратор Шеховцова Маргарита Євгенівна Департаменту реєстрації Харківської міської ради, 
третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович, 
третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державний реєстратор Шеховцова Маргарита Євгенівна Департаменту реєстрації Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування запису про реєстрацію права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 березня 2023 року, ухвалене суддею Барабановою В.В., -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Державний реєстратор Шеховцова Маргарита Євгенівна Департаменту реєстрації Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування запису про реєстрацію права власності.

В обгрунтування позову зазначає, що йому на праві приватної власності належить 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована 06 серпня 2019 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48114243 державного реєстратора Новохатської І.В. Полівської сільської ради Дергачівського району Харківської області. 18 травня 2021 року йому з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо про те, що державний реєстратор 11 лютого 2021 року ОСОБА_5 . Департаменту реєстрації Харківської міської ради прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: індексний номер: 56566294 про реєстрацію права приватної власності: 1/6 квартира за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 . При цьому його частка та частка ОСОБА_3 на дану квартиру згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно залишилася незмінною, по 1/2 частині у кожного. Зазначає, що таким чином 100% власності на дану квартиру внаслідок рішення державного реєстратора ОСОБА_5 . Департаменту реєстрації Харківської міської ради перетворилося у 133% власності (50% у ОСОБА_1 , 50% ОСОБА_3 , 16,5% у ОСОБА_2 , 16,5% у ОСОБА_4 ), що суперечить не тільки чинному законодавству, а й законам математики. Вважає, що вказане рішення державного реєстратора Шеховцової М.Є. Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 11 лютого 2021 року порушує його права.

Просить суд скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про реєстрацію права власності №40504126 1/6 квартири за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та скасувати відповідне рішення від 11 лютого 2021 року індексний номер: 56566294, прийняте державним реєстратором Шеховцовою Маргаритою Євгенівною Департаменту реєстрації Харківської міської ради.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 березня 2023 року позов ОСОБА_1 – залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що йому та ОСОБА_3 на праві власності належить по 1/2 частині кожному квартири АДРЕСА_2 , на підставі рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номерів №48113394, 48114243, державного реєстратора Новохатської І.В. Полівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, які на даний час не скасовані. Рішення від 11 лютого 2021 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 56564600 про реєстрацію права приватної власності Державним реєстратором Шеховцовоюю М.Є. Департаменту реєстрації Харківської міської рад є незаконним та протиправним, та таким, що порушує його права.
Зазначає, що державний реєстратор не виконав свій обов`язок щодо встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що державний реєстратор Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцова М.Є. при реєстрації права власності за ОСОБА_2 діяла відповідно до законодавства України, оскільки прийняла рішення про реєстрацію права власності об`єкта нерухомості, а саме: квартири за адресою АДРЕСА_1 , згідно якого за заявою ОСОБА_2 зареєстрована 1/6 частка вказаної квартири на підставі постанови Верховного суду від 16.12.2020 у справі №646/8509/17.
Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є неефективним, оскільки ОСОБА_1 у позовній заяві просить скасувати запис про реєстрацію права власності №40504123 на 1/6 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , однак така частка встановлена на підставі рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що за ОСОБА_2 зареєстровано право приватної власності (1/6) на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; за ОСОБА_4 зареєстровано право приватної власності (1/6) на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності (1/2) на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; за ОСОБА_3 зареєстровано право приватної власності (1/2) на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою №2569899073 від 18 травня 2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

ОСОБА_1 , як на підставу позову, посилається на те, що запис про реєстрацію прав власності №40504126, вчинений державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцовою М.Є. щодо об`єкта нерухомості, а саме: квартири АДРЕСА_3 , згідно якого за ОСОБА_2 зареєстровано 1/6 частку вказаної квартири та відповідне рішення цього ж реєстратора від 11 лютого 2021 року індексний номер: 56566294 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є незаконними та протиправними та такими, що порушують його права, оскільки 100% власності на дану квартиру перетворилося у 133% власності (50% у ОСОБА_1 , 50% ОСОБА_3 , 16,5% у ОСОБА_2 , 16,5% у ОСОБА_4 ).

Згідно з ч. 1-2 ст.5, ч.1 ст.12, ч.1 ст.13, ч.1 ст.15 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права не нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрацій. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Між тим, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування запису про реєстрацію права власності №40504126 1/6 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , вчиненого державним реєстратором Шеховцовою М.Є. Департаменту реєстрації Харківської міської ради, є не ефективним, а задоволення позову в цій частині не забезпечить реальне відновлення порушеного права.

Дійсно у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18), від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18 (провадження № 12-184гс18), від 16 січня 2019 року у справі № 755/9555/18 (провадження № 14-536цс18), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15 (провадження № 14-376цс18) суд касаційної інстанції зробив висновок, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію.

Проте, згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми права у чинній редакції (яка діяла на час ухвалення судом першої інстанції оскарженого рішення), на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав, як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, належними нині способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав.

При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець застеріг, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19.

Отже, на момент звернення до суду з цим позовом та ухвалення судом першої інстанції рішення належним способом захисту права або інтересу позивача були вимоги про скасування рішення державного реєстратора з урахуванням змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», такий спосіб захисту прав позивача є правомірним та ефективним.

Що стосується позовних вимог в частині скасування рішення державного реєстратора Шеховцової М.Є. Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 11 лютого 2021 року індексний номер: 56566294 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, то колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з інформаційної довідки № 2569899073 від 18.05.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, за ОСОБА_2 зареєстровано право приватної власності (1/6) на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; за ОСОБА_4 зареєстровано право приватної власності (1/6) на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності (1/2) на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; за ОСОБА_3 зареєстровано право приватної власності (1/2) на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Підстава для державної реєстрації: постанова, серія номер: по справі №646/8509/17, виданий 16.12.2020, видавник: Верховний суд.

Підставою набуття позивачем права власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 є рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.01.2019 у справі №646/8509/17.

Разом з тим, відповідно до постанови Верховного суду від 16 грудня 2020 року у справі №646/8509/17 рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 січня 2019 року скасовано.

Згідно постанови Верховного Cуду від 16 грудня 2020 у справі №646/8509/17:
«Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 та ОСОБА_4 – адвоката Михайлової Ольги Сергіївни задовольнити частково.
Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 січня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 10 липня 2019 року в частині вирішення зустрічного позову  ОСОБА_2 та ОСОБА_4 скасувати, ухвалити нове рішення.
Зустрічний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_4 задовольнити.
Визнати за  ОСОБА_2  у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 право власності на спадкове майно: на 1/6 частини квартири АДРЕСА_2 ; на 1/6 частини квартири АДРЕСА_3 .
Визнати за ОСОБА_4  у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 право власності на спадкове майно: на 1/6 частини квартири АДРЕСА_2 ; на 1/6 частини квартири АДРЕСА_3 .
Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 січня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 10 липня 2019 року в частині вирішення первісного позову  ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , змінити, виклавши їх мотивувальні частини у редакції цієї постанови, а резолютивну частину рішення суду першої інстанції – у такій редакції:
«Визнати за  ОСОБА_3  право власності у порядку спадкування за законом після смерті  ІНФОРМАЦІЯ_1   ОСОБА_6 право власності на спадкове майно: на 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 ; на 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 ; на 1/3 частини автомобіля марки «CHERI AMULET», 2011 року, чорного кольору, номер двигуна НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , свідоцтво від 12 листопада 2011 року № НОМЕР_4 ;
визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 право власності на спадкове майно: на 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 ; на 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 ; на 1/3 частини автомобіля марки «CHERI AMULET», 2011 року, чорного кольору, номер двигуна НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , свідоцтво від 12 листопада 2011 року № НОМЕР_4 ».
Стягнути з  ОСОБА_3 та  ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору з кожного, а саме, на користь  ОСОБА_2 та  ОСОБА_4 по 727,62 грн. та на користь   ОСОБА_4 по 3 228,64 грн.»

З огляду на викладене, позивач не має права власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 , оскільки рішення суду, на підставі якого виникло право власності на зазначу позивачем частку, скасовано.

Щодо посилань позивача на незаконність дій державного реєстратора Шеховцової М.Є., а саме щодо рішення про реєстрацію права власності на 1/6 частки квартири АДРЕСА_3 колегія зазначає наступне.

Згідно вимог ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

За частино 1 статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до ч.8 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч.2 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

За змістом ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено випадки, у яких може бути відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, якими, зокрема, є: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом (п. 3 ч. 1); подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження (п. 4 ч. 1).

Статтею 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачені особливості проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень.

Відповідно до частини 1 цієї статті реєстраційні дії на підставі судових рішень проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником.

Згідно із п.п.6, 8 постанови КМУ від 25 грудня 2015 року №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.
Державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує та реєструє заяву в базі даних заяв за умови оплати послуг за державну реєстрацію прав у повному обсязі та встановлення особи заявника, а також у разі, коли заява подається щодо земельної ділянки, - за умови наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про таку земельну ділянку.
Під час формування та реєстрації заяви державний реєстратор обов`язково зазначає відомості, передбачені Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 (Офіційний вісник України, 2011 р., № 86, ст. 3145), та виконує всі дії, пов`язані з перевіркою та внесенням відомостей про ідентифікованого суб`єкта речового права, обтяження, у тому числі верифікацію відомостей про унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі, на підставі відомостей, отриманих із електронних інформаційних систем, передбачених зазначеним Порядком.
За бажанням заявника у заяві зазначається інформація про здійснення з ним зв`язку (абонентський номер мобільного телефона та/або адреса електронної пошти).
У разі відсутності зауважень до відомостей, зазначених у заяві, заявник проставляє власний підпис на ній.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що державний реєстратор Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шеховцова М.Є. при реєстрації права власності за ОСОБА_2 діяла відповідно до законодавства України, оскільки прийняла рішення про реєстрацію права власності об`єкта нерухомості, а саме: квартири за адресою АДРЕСА_1 , згідно якого за заявою ОСОБА_2 зареєстрована 1/6 частка вказаної квартири на підставі постанови Верховного суду від 16 грудня 2020 року у справі №646/8509/17.

Що стосується наявності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації про реєстрацію прав власності по 1/2 частці квартири АДРЕСА_3 , на підставі рішення Червонозаводського районного суду від 10 січня 2019, яке скасовано постановою Верховного суду від 16 грудня 2020 року, то державний реєстратор позбавлений можливості самостійно зміни частки ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на підставі зазначеного рішення Верховного Суду без відповідних заяв останніх.

Доказів того, що  ОСОБА_1 звертався до державного реєстратора із заявою про реєстрацію за ним права власності на підставі рішення Верховного Суду 16 грудня 2020 року у справі №646/8509/17 та йому було безпідставно відмолено, матеріали справи не місять та позивачем не надано.

Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (статті 13 ЦПК України).

Аналіз змісту наведених законодавчих норм дає підстави для висновку, що захисту підлягає лише порушене або оспорюване право або інтерес, у спосіб, який не суперечить закону, при цьому саме позивач визначає спосіб захисту порушеного права.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17).

Відповідно до правової позиції, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 у справі №378/596/16-ц, неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову у задоволенін позову незалежно від інших встановлених судом обставин.

Враховуючи те, що відсутнє право, яке потребує захисту, підстави для задоволення позовних вимог щодо скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на майно відсутні.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суд, яке ухвалене з дотримання вимог закону.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 березня 2023 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 26 травня 2023 року.

Головуючий –                                                                                                               Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                                                                      О.В. Маміна 

                                                                                                                               О.Ю. Тичкова