ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4438/23 Справа № 185/10135/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Перекопський  М.М. Суддя у 2-й інстанції - Канурна  О. Д.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:        

судді - доповідача Канурної О.Д.,
суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2023 року у справі № 185/10135/22 за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди (суддя першої інстанції Перекопський М.М.), -
В С Т А Н О В И В:

       У листопаді 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди.
       В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він тривалий час знаходився у трудових відносинах з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та за час роботи на даному підприємстві отримав професійні захворювання, які обумовлені умовами, в яких він працював, а також зазнав нещасного випадку на виробництві. На підтвердження своїх доводів позивачем надано довідку МСЕК, згідно якої йому 15.11.2017 року повторно встановлено сукупний ступінь втрати професійної працездатності у розмірі - 40%, з яких 15% - по ХОЗЛ (хронічне обструктивне захворювання легень), 10% - деф. артроз, 5% - туговухість, а також 10% - по виробничій травмі згідно акта Н-1 № 2 від 21.06.2006 року. Інвалідність не встановлено. Первинно позивачу було встановлено сукупний ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 10% - 07.11.2012 року у зв`язку з актом по формі Н-1 № 22 від 21.08.2006 року. Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я та йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що його турбує фізичний біль, погане самопочуття, порушення душевної рівноваги.
       На підставі наведеного ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я в розмірі 234000,00 грн без урахування утримань з цієї суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору. 
       Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2023 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 75000,00 грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь держави судовий збір у розмірі 750,00 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, а також відшкодувати відповідачу судові витрати по сплаті судового збору.
В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» посилається на те, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не застосував норми матеріального права, які повинен був застосувати.
Так, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, вважаючи доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача щодо порушенням ним вимог ст. 153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» та настанням у позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності. Відповідачем були створені, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, безпечні та нешкідливі умови праці. Сама ж важкість, небезпечність та шкідливість технологічного процесу виробництва на підприємстві відповідача, не є достатньою та самостійною підставою для відповідальності підприємства у вигляді моральної шкоди по професійному захворюванню чи іншому ушкодженню здоров`я працівника при виконанні ним трудових обов`язків. Позивач укладаючи з відповідачем трудовий договір був повідомлений, в порядку передбаченому ст. 29 КЗпП України, про важкі, шкідливі та небезпечні умови праці. Позивач свідомо йшов працювати у шкідливих умовах праці, щорічно проходив періодичний медичний огляд, та був обізнаний про стан свого здоров`я.
Також позивачем не надані суду відповідні докази про вчинення посадовими особами відповідача адміністративних порушень та притягнення їх до адміністративної чи іншої відповідальності за порушення вчинені відносно позивача згідно акту П-4, то відсутня така складова моральної шкоди, як протиправність діяння.
Апелянт зазначає, що за відсутності у матеріалах справи доказів зміни психічного стану позивача підстави для ствердження про заподіяння йому моральної шкоди відсутні. Встановлення самого ступеню втрати професійної працездатності не підтверджує факту спричинення моральної шкоди. Також підприємство посилається на те, що судом неправильно визначено розмір суми відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 березня 2023 року цивільну справу № 185/10135/22 витребувано з суду першої інстанції.
29 березня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Дніпровського апеляційного суду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10квітня 2023 року апеляційну скаргу відповідача залишено без руху.
28 квітня 2023 року апелянтом усунуто недоліки в апеляційній скарзі згідно ухвали апеляційного суду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01травня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01травня 2023 року справу призначено до розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.
Копію ухвали про відкриття провадження сторонам у справі було надіслано супровідним листом від 01.05.2023 року засобами поштового зв`язку, а ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» також на його електронну пошту. Крім того, вказаним супровідним листом позивачу у справі  ОСОБА_1  засобами поштового зв`язку було надіслано копію апеляційної скарги.
Позивач у справі  ОСОБА_1  отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги 16.05.2023 року, що підтверджується поштовим повідомленням.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Як передбачено ч. 3 вказаної вище статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З позовної заяви вбачається, що ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 234000 грн, тому апеляційну скаргу слід розглядати без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Із матералів справи вбачається, що позивач тривалий час працював у відповідача, що підтверджується копією трудової книжки позивача, яка міститься в матеріалах справи.
Позивачем надано суду акт розслідування хронічного професійного захворювання, з якого вбачається, що йому було встановлено діагноз професійних хронічних захворювань, які були викликані наявністю шкідливих умов праці. Також з акта вбачається, що особи, які порушили законодавство про охорону праці не встановлені, через тривалий час роботи в умовах дії шкідливих факторів та зміною керівників структурних підрозділів та керівників ділянок.
Окрім цього, позивачем також було надано суду копію акта № 22 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 21.08.2006 року, з якого вбачається, що 16 червня 2005 року о 12:00 з ним на підприємстві відповідача стався нешасний випадок, у результаті якого позивач отримав тілесне ушкодження у виді травматичного кератиту лівого ока.
Із даної копії акта також вбачається, що особою, котра порушила вимоги законодавства про охорону праці, є сам позивач.
У зв`язку із заподіянням шкоди здоров`ю позивач пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією за результатами якого 15.11.2017 року повторно встановлено сукупний ступінь втрати професійної працездатності у розмірі - 40%, з яких 15% - по ХОЗЛ (хронічне обструктивне захворювання легень), 10% - деф. артроз, 5% - туговухість, а також 10% - по виробничій травмі згідно акта Н-1 №2 від 21.06.2006 року. Інвалідність не встановлено. Зазначені обставини підтверджуються відповідною випискою з акта освідування про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, яка міститься в матеріалах справи. Первинно позивачу було встановлено сукупний ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 10% - 07.11.2012 року у зв`язку з актом по формі Н-1 № 22 від 21.08.2006 року, що підтверджується матеріалами справи.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог саме в такий частині.
Проте, з таким висновком суду першої інстанції в повній мірі погодитися не можна.
У відповідності до статті 4 Закону України Про охорону праці державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.
Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Статтею 173 КЗпП України передбачено, що потерпілий має право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
При визначені розміру моральної шкоди суд оцінює глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, а також конкретні обставини по справі і розмір втрати професійної працездатності, призначення позивачу групи інвалідності, характер професійних захворювань та їх наслідки для здоров`я позивача, керується принципом розумності, виваженості та справедливості. Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Апеляційний суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції про розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами факту спричинення працівникові ушкодження його здоров`я, що виражається у стійкій втраті ним працездатності.
Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги щодо моральної шкоди, вказував, зокрема на необхідність проходження систематичних лікарських спостережень, оглядів, обстежень, відновлювальних процедур та придбання лікувальних засобів.
Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин, фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, медичну реабілітацію, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації інваліда (у разі її складення). Фонд організовує цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально-профілактичних закладах з метою якнайшвидшого відновлення здоров`я застрахованого.
На це суд першої інстанції уваги не звернув, та помилково визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 75000,00 грн.
За таких обставин, виходячи з наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції не повному обсязі встановив обставини справи, не перевірив доводи і заперечення сторін, не дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке не в повній мірі відповідає вимогам закону.
Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні, а саме стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 40000,00 грн. та судового збору в розмірі 400,00 грн. на користь держави.
В іншій частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» задовольнити частково.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2023 року змінити в частині розміру відшкодування моральної шкоди та судового збору.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (ЄДРПОУ 00178353) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заподіяну моральну шкоди в розмірі 40000 (сорок тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (ЄДРПОУ 00178353) на користь держави судовий збір в розмірі 400 (чотириста) грн.
В інший частині стягнення моральної шкоди відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:                                                                        О.Д. Канурна

                                                                       Т.В. Космачевська 

                                                                       О.В. Халаджи