ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року 
м. Київ

cправа №  904/9441/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Письменна О. М.,  

за участю представників сторін:
позивача - Чілібі В. В. (адвоката), 
відповідача - Пищенко Т. А. (адвоката),   
третіх осіб - Лаврищева В. В. (самопредставництво),

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" та фізичної особи-підприємця Базилєвича Ігоря Андрійовича

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2023 (колегія суддів: Кощеєв І. М. - головуючий, Орєшкіна Е. В., Антонік С. Г.) у справі

за позовом фізичної особи-підприємця Базилєвича Ігоря Андрійовича

до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі",

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги", 2)   Товариства з обмеженою відповідальністю "Світло Хорса",

про виконання зобов`язання в натурі, 

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Фізична особа-підприємець Базилєвич Ігор Андрійович (далі - ФОП Базилєвич   І. А.) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (далі - АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі"), в якому (з урахуванням заяви про зміну предмету позову) просив:

- зобов`язати АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" визначити (шляхом коригування) дані комерційного обліку електричної енергії щодо точки розподілу 62Z3504937774818 споживача ФОП Базилєвича І. А. щодо обсягу споживання електричної енергії за червень 2021 року відповідно до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії в розмірі 27 965 кВт*год (замість 50 798 кВт*год) та надіслати відкориговані дані комерційного обліку електричної енергії учасникам ринку електричної енергії;

- зобов`язати АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" визначити (шляхом коригування) дані комерційного обліку електричної енергії щодо точки розподілу 62Z3504937774818 споживача ФОП Базилєвича І. А. щодо обсягу споживання електричної енергії за липень 2021 року відповідно до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії в розмірі 27 732 кВт*год (замість 54 425 кВт*год) та надіслати відкориговані дані комерційного обліку електричної енергії учасникам ринку електричної енергії;

- зобов`язати АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" визначити (шляхом коригування) дані комерційного обліку електричної енергії щодо точки розподілу 62Z3504937774818 споживача ФОП Базилєвича І. А. щодо обсягу споживання електричної енергії за серпень 2021 року відповідно до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії в розмірі 28 003 кВт*год (замість 52 922 кВт*год) та надіслати відкориговані дані комерційного обліку електричної енергії учасникам ринку електричної енергії;

- зобов`язати АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" визначити (шляхом коригування) дані комерційного обліку електричної енергії щодо точки розподілу 62Z3504937774818 споживача ФОП Базилєвича І. А. щодо обсягу споживання електричної енергії за вересень 2021 року відповідно до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, в розмірі 28 210 кВт*год (замість 256 753 кВт*год) та надіслати відкориговані дані комерційного обліку електричної енергії учасникам ринку електричної енергії.

1.2. Позивач зазначав, що між ним та АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" виник спір щодо обліку обсягу спожитої ФОП Базилєвичем І. А. електричної енергії у період із червня 2021 року до вересня 2021 року за точкою розподілу 62Z3504937774818. Зокрема, позивач стверджував, що спір виник саме щодо визначення (розрахунку) обсягу спожитої електричної енергії на підставі показників лічильників. Тому ФОП Базилєвич І. А. просив суд зобов`язати відповідача визначити дані комерційного обліку електричної енергії щодо обсягу споживання електричної енергії позивачем у зазначений період відповідно до умов договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії. За твердженням позивача, дані комерційного обліку електричної енергії є підставою для розрахунків між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні системи" (далі - ТОВ "Дніпровські енергетичні системи") за спожиту електричну енергію. 

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2022 у справі №   904/9441/21 (суддя Манько Г. В.) в задоволенні позову відмовлено.

2.2. Суд першої інстанції, посилаючись на положення статей 52, 226, 629 Цивільного кодексу України, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог. 

2.3. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2023 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2022 у справі №   904/9441/21 скасоване, провадження у справі №   904/9441/21 закрито.  

2.4. Суд апеляційної інстанції виходив із того, що заявлені у цій справі позовні вимоги за своєю природою є вимогами про встановлення юридичних фактів - встановлення визначеного саме позивачем певного обсягу споживання електричної енергії за вказаний період. Суд апеляційної інстанції зазначив, що такі факти можуть бути підставами для заперечення обставин щодо обсягів поставленої електричної енергії, однак вони не підлягають окремому розгляду в судах. Ураховуючи, що заявлені позивачем вимоги є неналежним способом захисту порушеного права, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

3. Короткий зміст касаційних скарг та заперечень на них

3.1. АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2023 у справі № 904/9441/21, залишити в силі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2022 у справі № 904/9441/21. 

3.2. АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі", звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував положення частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 20 Господарського кодексу України без урахування висновків щодо застосування цих норм, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.10.2022 у справі № 910/14224/20. АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" вважає, що позивач звернувся до суду з належним та ефективним способом захисту, який у цьому випадку є превентивним і полягає у визначеності прав та обов`язків сторін. Крім того, скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції застосував положення пункту 5.7.5 Кодексу комерційного обліку електричної енергії без урахування висновків щодо застосування цієї норми, викладених у постанові Верховного Суду від 08.02.2023 у справі № 904/6689/21. 

3.3. У відзиві на касаційну скаргу ФОП Базилєвич І. А. просить касаційну скаргу АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" задовольнити частково, скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2023 у справі №   904/9441/21, справу передати на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду. ФОП Базилєвич І. А. зазначає, що доводи АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" щодо застосування судом апеляційної інстанції положень пункту 5.7.5 Кодексу комерційного обліку електричної енергії без урахування висновків щодо їх застосування, викладених у постанові Верховного Суду від 08.02.2023 у справі № 904/6689/21, є безпідставними та необґрунтованими з огляду на відмінні фактичні обставини справи №   904/6689/21 та справи № 904/9441/21, що розглядається. ФОП Базилєвич І. А. погоджується з  аргументами АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" про застосування Центральним апеляційним господарським судом положень частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 20 Господарського кодексу України без урахування висновків щодо застосування цих норм, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.10.2022 у справі №   910/14224/20. 

3.3. ФОП Базилєвич І. А. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2023 у справі № 904/9441/21, справу передати на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.

3.4. ФОП Базилєвич І. А., обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував положення частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 20 Господарського кодексу України без урахування висновків щодо застосування цих норм, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 19.10.2022 у справі №   910/14224/20, постановах Верховного Суду від 02.11.2021 та від 21.12.2022 у справі №   916/1245/20. При цьому скаржник зауважує, що висновки, викладені у постановах Верховного Суду, на які послався суд апеляційної інстанції, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. Крім того, ФОП Базилєвич І. А. зазначає про порушення судом апеляційної інстанції пунктів 2.3.5, 2.3.14 Правил роздрібного ринку електричної енергії, пунктів 5, 10 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), від 14.03.2018 № 312, пункту 9.14.1 Кодексу комерційного обліку електричної енергії. Скаржник вважає, що відсутні висновки Верховного Суду щодо застосування пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України шляхом застосування до спірних правовідносин положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах, а також відсутні висновки Верховного Суду щодо застосування пункту 2.3.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії за аналогією стосовно коригування даних щодо обсягу спожитої електричної енергії в інших випадках, ніж у випадках позапланової та планової перевірки достовірності даних засобів комерційного обліку.

4. Обставини справи, встановлені судами

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що 09.08.2016 між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО" (Постачальник) та ФОП Базилєвичем І. А. (Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 15111-00, відповідно до якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу у точці (точках) продажу електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю 232,5   кВт, величини якої за об`єктами Споживача визначені додатком "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка (точки) продажу електричної енергії - межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію, визначена додатками "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" та/або "Загальна схема електропостачання", які є невід`ємними частинами цього договору.

4.2. Між АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" (Виконавець послуг) та ФОП Базилєвич І. А. (Замовник) укладено 05.02.2019 договір про нестандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу №   0050107072, за яким до електричних мереж Виконавця послуг, оператора малої системи розподілу або іншого власника електричних мереж (основного споживача) приєднується: офісне приміщення, місце розташування об`єкта Замовника: м. Дніпро, проспект Б.   Хмельницького, 156.  

Місця (точки) забезпечення потужності об`єкта Замовника встановлюються: існуюча - на наконечниках КЛ-6кВ в РУ-6кВ ТП-654 (пункт 1.2 цього договору).

Точки приєднання (межа балансової належності об`єкта Замовника) встановлюється існуюча: на наконечниках КЛ-6кВ в РУ-6кВ ТП-654 (пункт 1.3 цього договору).

Тип приєднання об`єкта Замовника: нестандартне приєднання (пункт 1.4 цього договору).

4.3. Виконавець послуг забезпечує приєднання електроустановок об`єкта Замовника (будівництво, реконструкція, технічне переоснащення та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електрозабезпечення об`єкта Замовника від точки забезпечення потужності до точки приєднання) до електричних мереж системи розподілу відповідно до схеми зовнішнього електрозабезпечення і проектної документації та здійснює підключення електроустановок об`єкта Замовника до електричних мереж системи розподілу на умовах цього Договору (пункт 2.1 договору №   0050107072).

4.4. Суди попередніх інстанцій установили, що згідно з актом вводу в дослідну експлуатацію локального устаткування збору та обробки даних (СПД Базилєвич   І.   А.) до складу локального устаткування збору та обробки даних входять лічильники електроенергії, які розташовані за адресою: м. Дніпро проспект Б. Хмельницького, 156. Висновки акта: "На основі отриманих матеріалів, даних обстеження схем обліку електричної енергії, обладнання для збору та передачі інформації та перевірки наявності прямого доступу до зчитування даних з лічильників споживача, комісія прийняла рішення ввести локальне устаткування збору та обробки даних ФОП Базилєвича І. А в дослідну експлуатацію з 21.11.2019".

4.5. Згідно з умовами договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" цей договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (далі - договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу (передачі) електричної енергії споживачам (далі - Споживач) як послуги Оператора системи розподілу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Споживача до умов цього договору згідно із заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього договору.

4.6. Оператор системи розподілу надає Споживачу послуги з розподілу (передачі) електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №   309, та Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в Паспорті точки/точок розподілу за об`єктом Споживача, який є додатком 2 до цього договору, та в особовому рахунку Споживача, облікових базах даних Оператора системи розподілу (пункт 2.1 договору ).

4.7. За підсумками розрахункового місяця Постачальник послуг комерційного обліку (Оператор системи розподілу) забезпечує визначення обсягу електричної енергії за точками комерційного обліку Споживачу незалежно від того, хто є власником комерційного засобу (засобів) обліку, та в установленому порядку передає ці дані Адміністратору комерційного обліку для можливості їх використання суб`єктами ринку електричної енергії, у тому числі постачальником Споживача. Дані комерційного обліку щодо обсягу електричної енергії за розрахунковий місяць зазначаються Оператором системи розподілу в особистому кабінеті Споживача (за умови його запровадження) та/або в рахунку про сплату послуги за цим Договором, у тому числі якщо оплату за цим договором забезпечує електропостачальник Споживача. За необхідності для Споживача (його постачальника) забезпечувати визначення обсягу електричної енергії частіше ніж один раз на місяць, Споживач (його Постачальник) має укласти із Оператором системи розподілу або іншим акредитованим постачальником послуг комерційного обліку окремий платний договір, в якому визначити порядок формування даних комерційного обліку про обсяг електричної енергії за розрахунковий місяць та передачу цих даних до Адміністратора комерційного обліку (за необхідності) (пункт 3.2 договору).

4.8. Визначений обсяг розподіленої (спожитої) електричної енергії за підсумками розрахункового місяця передається Адміністратору комерційного обліку у встановленому Кодексом комерційного обліку порядку для включення в місячний баланс електричної енергії ОЕС України і є підставою для його використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку електричної енергії, у тому числі для взаєморозрахунків між Споживачем та його постачальником. За наявності розбіжностей у частині визначення обсягу розподіленої та спожитої електричної енергії вони підлягають урегулюванню відповідно до Кодексу комерційного обліку або в судовому порядку. До вирішення цього питання величина обсягу розподіленої та спожитої електричної енергії встановлюється відповідно до даних Оператора системи розподілу (пункт 3.5 договору).

4.9. Тариф (ціна) на послугу з розподілу (передачі) електричної енергії та терміни оплати послуги зазначаються в додатку 4 "Порядок розрахунків" (пункт 5.3 договору).

4.10. Згідно з пунктом 1 додатку 4 до договору споживання про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (Порядок розрахунків) сума оплати послуг з розподілу визначається виходячи з обсягу електричної енергії, розподіленої Оператором системи розподілу, та тарифу на розподіл електричної енергії.

4.11. За змістом пункту 2 додатку 4 до договору споживання про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (Порядок розрахунків) тарифи (ціни) за послуги з розподілу електричної енергії на ринку електричної енергії встановлюються Регулятором та розмішуються на офіційному сайті Оператора системи розподілу.

4.12. АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" звернулося до ФОП Базилєвича І. А. з повідомленням про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 16.08.2019 за № 50292/1001, в якому зазначило, що з огляду на те, що з 14.08.2019 об`єкт приєднано до системи розподілу АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі", для можливості споживання електричної енергії необхідно обрати електропостачальника та звернутись до нього із заявою-приєднання до умов відповідного договору про постачання електричної енергії. Єдиним постачальником універсальних послуг на території Дніпропетровської області є Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" (далі - ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги").

4.13. Між ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги" (Постачальник) та ФОП Базилєвичем І. А. (Споживач) укладено 01.01.2021 договір № 54897 про постачання електричної енергії споживачу, відповідно до умов якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (пункт 2.1 цього договору).

4.14. Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору (пункт 5.1 договору № 54897).

4.15. 16.02.2017 між ПАТ "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО" та Товариством з обмеженою відповідальністю "СВІТЛО ХОРСА" (далі - ТОВ "СВІТЛО ХОРСА") укладено договір про приєднання до електричних мереж № 03366-00, відповідно до умов якого до електричних мереж Виконавця послуг або іншого власника мереж приєднується об`єкт: сонячна електростанція, місце розташування об`єкта Замовника - м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 156 (пункт 1.1 цього договору).

Місце забезпечення потужності на шинах 0,4 кВ ТП-5444 ФОП Базилєвича І. А. (пункт 1.2 цього договору).

Тип приєднання об`єкта Замовника - нестандартне (пункт 1.4 цього договору).

4.16. Виконавець послуг забезпечує приєднання об`єкта Замовника (будівництво, реконструкція, технічне переоснащення та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електропостачання об`єкта Замовника від місця забезпечення потужності до точки приєднання) відповідно до схеми зовнішнього електропостачання і проектної документації та здійснює підключення об`єкта Замовника до електричних мереж на умовах цього договору (пункт 2.1 договору №   03366-00).

4.17. Суди встановили, що між ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги" та ТОВ "СВІТЛО ХОРСА" укладено договір про постачання електричної енергії від 26.07.2018 №   02817-00, відповідно до якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу у точці (точках) продажу електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю 3,538кВт, величини якої за об`єктами Споживача визначені додатком "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка (точки) продажу електричної енергії - межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію, визначена додатками "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" та/або "Загальна схема електропостачання", які є невід`ємними частинами цього Договору (розділ 1 "Предмет договору").

4.18. Між ФОП Базилєвичем І. А. та АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" укладено договір про спільне використання технологічних електричних мереж № 892/5 від 14.08.2019, відповідно до якого Основний споживач зобов`язується забезпечити технічну можливість доставки електричної енергії необхідного обсягу та рівня потужності (із забезпеченням якості, надійності та безперервності) власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок Користувача або інших суб`єктів господарювання, розподіл (передачу) електричної енергії яким забезпечує Користувач, а Користувач - своєчасно сплачувати вартість послуг Основного споживача з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього договору.

4.19. Доставка електричної енергії забезпечується відповідно до однолінійної схеми, яка є додатком 1 до цього договору, наданого Основним споживачем, з обов`язковим зазначенням місць встановлення, типів, марки обладнання, довжини ліній, які задіяні в передачі електричної енергії. Основний споживач забезпечує доставку електричної енергії до межі балансової належності належних йому електричних мереж, визначених Актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, який є додатком 2 до цього договору (пункт 1.2 цього договору).

4.20. Між АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" та ТОВ "СВІТЛО ХОРСА" укладено 12.06.2020 договір виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії № 02817-00/ДВ, відповідно до якого цей договір виробника про надання послуг з розподілу електричної енергії надає доступ до системи розподілу та встановлює порядок та умови розподілу електричної енергії виробнику (далі - Виробник) Оператором системи розподілу та її відпуск Виробником в розподільчі мережі Оператора системи розподілу.

4.21. Оператор системи розподілу забезпечує недискримінаційний доступ Виробника до мереж Оператора системи розподілу з метою реалізації Виробником як суб`єктом ринку електричної енергії своїх прав та виконання обов`язків і функцій виробника електричної енергії в частині транспортування електричної енергії мережами Оператора системи розподілу в межах приєднаної потужності та узгоджених (договірних) обсягах електричної енергії (пункт 2.1 цього договору).

Виробник відпускає в розподільчі мережі Оператора системи розподілу електричну енергію, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309, та Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №   310, Правилами ринку, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №   307, а Оператор системи розподілу надає Виробнику послуги з розподілу електричної енергії в межах території ліцензованої діяльності за об`єктом, технічні параметри якого, зокрема, приєднана потужність, точки приєднання, фіксуються в Паспорті точки/точок розподілу за об`єктом виробника, який є додатком 1 до цього договору (пункт цього 2.2 договору).

4.22. 30.11.2018 між Державним підприємством "Енергоринок" (далі - ДП "Енергоринок") та ТОВ "СВІТЛО ХОРСА" укладено договір № 15872/01, відповідно до якого ТОВ "СВІТЛО ХОРСА" зобов`язується продавати, а ДП "Енергоринок" зобов`язується купувати електроенергію, вироблену ТОВ "СВІТЛО ХОРСА", та здійснювати її оплату відповідно до умов договору.

ТОВ "СВІТЛО ХОРСА" зобов`язується продавати, а ДП "Енергоринок" зобов`язується купувати вироблену електроенергію в точках поставки - на межі балансової належності електричних мереж, що визначені в Актах розмежування балансової належності електричних мереж (додаток 3 до договору). При цьому у кожному розрахунковому періоді (місяці) обсяг відпуску електричної енергії, виробленої на об`єкті електроенергетики з альтернативних джерел енергії, визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики, що виробляє електричну енергію з альтернативних джерел енергії, згідно з Порядком комерційного обліку електричної енергії, виробленої на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро міні та малими гідроелектростанціями), затвердженим постановою Регулятора від 04.04.2017 № 472. Точки обліку електричної енергії наведені в додатку 1 "Перелік місць встановлення приладів та систем розрахункового обліку". У разі змін у схемі обліку Сторони вносять відповідні зміни до додатків 1 та 2 до договору (пункт 2.3 цього договору).

4.23. Спір виник у зв`язку з незгодою позивача з обсягами нарахованої АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" електричної енергії за період із червня 2021 до вересня 2021 року.  

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

5.2. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційних скаргах та відзиві доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" слід задовольнити частково, касаційну скаргу ФОП Базилєвича І. А. - задовольнити з огляду на таке.

5.3. Предметом позову в цій справі є матеріально-правові вимоги позивача про зобов`язання відповідача визначити (шляхом коригування) дані комерційного обліку електричної енергії щодо точки розподілу 62Z3504937774818 споживача ФОП Базилєвича І. А. стосовно обсягу споживання електричної енергії за період із червня 2021 року до вересня 2021 року відповідно до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та надіслати відкориговані дані комерційного обліку електричної енергії учасникам ринку електричної енергії. Позов мотивовано тим, що, на думку позивача, до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення пункту 5.7.5 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311 (далі - Кодекс КОЕЕ) як підстави для здійснення розрахунку обсягу електричної енергії, спожитої позивачем. 

5.4. Предметом касаційного перегляду є постанова апеляційного господарського суду про закриття провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

5.5. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Наведену норму процесуального права належить застосовувати, якщо позов подано внаслідок помилкового уявлення особи про її право на звернення до господарського суду у випадках, коли предмет спору чи суб`єктний склад його учасників не охоплюється юрисдикцією господарських судів або коли право чи інтерес не підлягають судовому захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18).

5.6. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду про відмову у задоволенні позову через його необґрунтованість, послався на положення статей 15 та 16 Цивільного кодексу України та зазначив, що заявлені позивачем у цій справі вимоги не призводять до поновлення порушеного права позивача та у разі їх задоволення не можуть бути виконані в примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення. При цьому суд апеляційної інстанції виходив із того, що заявлені у цій справі позовні вимоги за своєю природою є вимогами про встановлення юридичних фактів - встановлення визначеного саме позивачем певного обсягу споживання електричної енергії за вказаний період. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що такі факти можуть бути підставами для заперечення обставин щодо обсягів поставленої електричної енергії, однак вони не підлягають окремому розгляду в судах. Ураховуючи, що заявлені позивачем вимоги є неналежним способом захисту порушеного права, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

5.7. Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" та ФОП Базилєвич І. А. звернулися з касаційними скаргами, в яких послалися, зокрема, на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Також ФОП Базилєвич І. А., обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

5.8. Касаційні скарги з посиланням на положення пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України мотивовані тим, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції ухвалена з порушенням положень частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 20 Господарського кодексу України та без урахування висновків, викладених, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.10.2022 у справі №   910/14224/20, від 19.01.2021 у справі №   916/1415/19, та у постанові Верховного Суду від 08.02.2023 у справі №   904/6698/21 у подібних правовідносинах. 

5.9. За змістом пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України оскарження судових рішень з підстав, передбачених цим пунктом, може мати місце за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих же норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; ухвалення різних за змістом судових рішень у справі, в якій подано касаційну скаргу, і у справі, в якій винесено постанову Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

5.10. Процесуальний закон у визначених випадках передбачає необхідність оцінювання правовідносин на предмет подібності. З цією метою суд насамперед має визначити, які правовідносини є спірними, після чого застосувати змістовий критерій порівняння, а за необхідності - також суб`єктний і об`єктний критерії. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору) є основним, а два інші - додатковими. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад цих правовідносин або їх специфічний об`єкт. Такий правовий висновок викладений у пунктах 96, 97 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19. 

5.11. Дослідивши доводи, наведені у касаційних скаргах, Верховний Суд зазначає, що обставини, які стали підставою для відкриття касаційних проваджень відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, у цьому випадку підтвердилися з огляду на таке.

5.12. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.10.2022 у справі №   910/14224/20, на яку посилаються скаржники, предметом позову були вимоги Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання припиненими всіх зобов`язань позивача перед відповідачем за кредитним договором. Велика Палата Верховного Суду у цій постанові дійшла висновку: 

"82. Одним зі способів захисту, який передбачений частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України, є визнання права. Норми частини другої статті 20 Господарського кодексу України визначають такі способи захисту, як визнання наявності або відсутності прав.

83. Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

84. Отже, зобов`язання містить дві нерозривно поєднані складові - обов`язок боржника вчинити дію або утриматись від її вчинення та право кредитора вимагати виконання цього від боржника.

85. Виходячи з наведеного способами захисту інтересу особи у правовій визначеності при виконанні договірних зобов`язань можуть бути: 1) визнання права позивача; 2) визнання відсутнім (припиненим) обов`язку позивача; 3) визнання відсутнім (припиненим) права вимоги відповідача.

86. Схожі висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 21 листопада 2012 року у справі № 6-134цс12 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц.

87. Водночас застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду.

88. Зокрема, неефективними є такі способи захисту права чи законного інтересу, як визнання права вимоги виконання зобов`язання від відповідача або визнання наявності договірного обов`язку відповідача, оскільки такі способи не ведуть до виконання боржником свого зобов`язання, у тому числі в примусовому порядку, та отримання кредитором належного на виконання зобов`язання. У цьому випадку в позивача виникне потреба повторного звернення до суду.

89. Також слід ураховувати, що наведені вище способи захисту інтересу особи у правовій визначеності при виконанні договірних зобов`язань будуть належними лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите. Зокрема, у таких випадках: кредитор у правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею цієї особи-боржника в позасудовому порядку; особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити її право в межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такий судовий розгляд кредитор не ініціював.

90. У разі якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора або кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту.

…позивач стверджує, що йому недоступні інші можливості захисту його прав, тому заявляє до суду вимогу про захист охоронюваного законом інтересу у правовій визначеності на підставі пункту 1 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України та статті 599 Цивільного кодексу України як превентивний спосіб захисту в правовідносинах між позивачем і відповідачем, який має забезпечити, щоб обидві сторони могли знати свої права та обов`язки за Кредитним договором та діяти, не порушуючи їх.

…107. У розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права чи інтересу та припинення дій, які порушують це право або інтерес. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу в потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту."

Залишаючи без змін судові рішення про задоволення позову, Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/14224/20 виходила із того, що спір виник у конкретних відносинах між позивачем та відповідачем щодо стану їх прав і обов`язків за кредитним договором (стосовно правової визначеності), оскільки АТ КБ "ПриватБанк" не визнавав припинення зобов`язань за кредитним договором. Велика Палата Верховного Суду у справі №   910/14224/20 погодилася з висновками судів попередніх інстанцій про те, що у разі невизнання кредитором права боржника, передбаченого статтею 599 Цивільного кодексу України на припинення зобов`язання, таке право підлягає захисту судом за позовом боржника на підставі пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, тому позивач правильно визначився зі способом захисту, який може бути застосований, виходячи з конкретних обставин цієї справи, та який є ефективним для захисту порушеного інтересу позивача у правовій визначеності стосовно належного виконання ним зобов`язань за кредитним договором. 

5.13. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.01.2021 у справі №   916/1415/19 за позовом Партнерства з обмеженою відповідальністю "Серфінг системс ЛП" до Публічного акціонерного товариства "Банк "Петрокоммерц-Україна", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Централ капітал" про визнання договорів припиненими, посилаючись на положення статті 15, частин 1, 2 статті 16 Цивільного кодексу України, частин 1, 2 статті 20 Господарського кодексу України, частин 1, 2 статті 5 Господарського процесуального кодексу України, зазначила:

"6.5. З наведених норм права вбачається, що держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав суб`єктів господарювання. Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

6.6. Отже, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

6.7. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом".

У справі № 916/1415/19 позивач звернувся з позовом про визнання судом припиненими "на минуле" договорів іпотеки, укладених між ПАТ "Банк "Петрокоммерц-Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Свікон", Товариством з обмеженою відповідальністю "АЗС-Нива-1" та Приватним підприємством "Косвас" у 2013 році. За встановленими у справі № 916/1415/19 обставинами, позивач не був стороною цих договорів іпотеки, проте в такий спосіб він хотів захистити своє право іпотекодержателя за договорами іпотеки, укладеними позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю "Люнакс" у 2017 році (щодо нерухомого майна, яке було предметом іпотеки в минулому). Верховний Суд зауважив, що у цьому спорі позивач через обраний ним спосіб захисту намагався підтвердити правомірність отримання ним нерухомого майна в іпотеку. Тому Велика Палата Верховного Суду у справі № 916/1415/19 дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб захисту у вигляді визнання припиненими в минулому (з 22 серпня 2016 року) спірних договорів іпотеки не передбачений законом або договором та є неефективним для захисту прав позивача як іпотекодержателя за договорами іпотеки, укладеними з ТОВ "Люнакс".

5.14. У постанові Верховного Суду від 08.02.2023 у справі № 904/6689/21 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Дніпропетровськриба" до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" про визнання відсутнім права вимоги та кореспондуючого цьому праву обов`язку з оплати за активну електроенергію, зобов`язання здійснити перерахунок обсягу і вартості спожитої електричної енергії та стягнення, Верховний Суд зазначив:

"64. Суть спору у цій справі полягає в неправомірності, на думку позивача, застосованого відповідачами алгоритму здійснення нарахування об`єму розподіленої та спожитої позивачем електричної енергії. Так, АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" при визначенні такого об`єму керувалося, зокрема, пунктом 5.7.5 Кодексу комерційного обліку. Натомість позивач стверджував, що застосування цієї норми не відповідає умовам укладених між сторонами договорів, оскільки він включає не передбачену договірними зобов`язаннями сторін генеруючу електроустановку як одне з джерел електричної енергії, яку споживає позивач.

65. Перед Верховним Судом постало питання можливості застосування судами пункту 5.7.5 Кодексу комерційного обліку, що стосується нарахування позивачу електричної енергії внаслідок приєднання до його мереж сонячної електростанції у взаємозв`язку з наявністю між сторонами договірних відносин.

66. Суди у цій справі встановили, що позивач є споживачем електричної енергії (основним споживачем), а АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" - оператором системи розподілу. При цьому правовідносини між ними врегульовані, зокрема, договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019, який встановлює порядок та умови розподілу (передачі) електричної енергії споживачам як послуги оператора системи розподілу.  

…вироблена від сонячної електростанції електроенергія належить до загального ринку електричної енергії, яка у повному обсязі купується державою за "зеленим" тарифом, і підлягає подальшому розподіленню у встановленому законом порядку на ринку електричної енергії.

75. Відповідачі як під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, так і в касаційний скаргах наполягали на тому, що вироблена сонячною електростанцією ТОВ "Солар Бі Ес Джі" електроенергія надходить до електромереж позивача та ним споживається, а в мережі АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" надходить лише її незначна частина. Водночас алгоритм, на застосуванні якого наполягає позивач, виключає цю сонячну електростанцію як одне із джерел споживаної позивачем електроенергії.   

…колегія суддів погоджується з доводами відповідачів, викладеними у касаційних скаргах, щодо помилковості висновків судів попередніх інстанцій про неможливість застосування пункту 5.7.5 Кодексу комерційного обліку, що передбачає при визначенні обсягу електроенергії, отриманої власником мереж, додавання до цього обсягу електроенергії, яка вироблена на генеруючих електроустановках з альтернативних джерел енергії та не відпущена у мережі оператора системи.

90. Під час нового розгляду суд має урахувати наведене, дослідити й об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та залежно від встановленого прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

…зважаючи на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 89-90 постанови від 19.10.2022 у справі № 910/14224/20, колегія суддів вважає безпідставними посилання АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" у касаційній скарзі та поясненнях на те, що позивач у цій справі обрав неефективний спосіб правового захисту".  

У справі № 904/6689/21 між позивачем та відповідачем був укладений публічний договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019. Не погодившись із обсягами нарахованих відповідачами розподіленої/спожитої електроенергії, позивач звернувся з позовом до суду, зазначаючи про те, що до нього неправомірно був застосований відповідачами алгоритм здійснення нарахування об`єму розподіленої та спожитої позивачем електричної енергії. Скасовуючи судові рішення про часткове задоволення позову та направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд вказав про можливість застосування до спірних правовідносин положень пункту 5.7.5 Кодексу КОЕЕ, а також дійшов висновку, що позивач обрав ефективний спосіб правового захисту. 

5.15. Колегія суддів зазначає, що у справах № 916/1415/19 та № 910/14224/20, на відміну від справи №   904/9441/21, що розглядається, предмети позову є неподібними, проте Верховний Суд у зазначених справах зробив висновки щодо застосування судами положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України, частин 1, 2 статті 20 Господарського кодексу України та щодо обраного позивачем способу захисту і його ефективності. В наведених справах у залежності від установлених судами обставин справи з`ясовувалося питання щодо можливості захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів позивача у спорах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також вжиття позивачем передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки судів у справах № 916/1415/19, № 904/6689/21 та № 910/14224/20 повинні бути враховані під час застосування судами положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України, частин 1, 2 статті 20 Господарського кодексу України.

5.16. Крім того, колегія суддів вважає, що предмет позову у справі № 904/6689/21 (зокрема, вимоги позивача про зобов`язання АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" здійснити перерахунок обсягу та вартості послуг з розподілу ТДВ "Дніпропетровськриба" активної електричної енергії за певний період), а також підстави позову - визначення відповідачем обсягів розподіленої/спожитої електроенергії всупереч умовам укладених договорів та з порушенням вимог законодавства, а також правове регулювання спірних правовідносин свідчать про подібність правовідносин у справі №   904/6689/21 та у справі № 904/9441/21, що розглядається.  

5.17. Крім того, у справі № 904/6689/21 скаржник, не погодившись із обраним позивачем способом захисту, заявляв доводи щодо його ефективності. Верховний Суд у справі №   904/6689/21, зважаючи на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 89, 90 постанови від 19.10.2022 у справі № 910/14224/20, зазначив про безпідставність доводів АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" про те, що позивач у цій справі обрав неефективний спосіб правового захисту.

5.18. У справі № 904/9441/21 позивач, не погоджуючись із обсягами розподіленої/спожитої електроенергії, визначеними йому відповідачем, та виставленими йому рахунками постачальником електричної енергії - третьою особою, звернувся до суду з вимогами про захист охоронюваного законом інтересу у правовій визначеності. За змістом позовних вимог позивач не вважає себе боржником у спірних правовідносинах, проте стверджує, що відповідач неправильно розраховує і визначає обсяги спожитої позивачем електроенергії. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначав про те, що такі дії відповідача призводять до безпідставного збільшення обсягу грошових зобов`язань позивача перед третьою особою за  електричну енергію на вартість перевищення такого обсягу. Тому виникнення у позивача зазначених грошових зобов`язань перед третьою особою порушує майнові права позивача. Крім того, позивач наголошував, що відповідач здійснює заходи з припинення постачання (розподілу) електроенергії позивачу, мотивуючи таке відключення наявною заборгованістю. 

5.19. Колегія суддів вважає, що з урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, помилково зазначивши, що заявлені позивачем вимоги є неналежним способом захисту порушеного права. Верховний Суд зазначає, що позивач правильно визначився зі способом захисту, який може бути застосований, виходячи з установлених судом першої інстанції обставин цієї справи, для захисту порушеного інтересу позивача у правовій визначеності стосовно належного виконання ним зобов`язань за договором про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії.  

5.20. За таких обставин доводи скаржників, які стали підставою для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, підтвердилися.   

5.21. Щодо посилань ФОП Базилєвича І. М. на постанови Верховного Суду від 02.11.2021 та від 21.12.2022 у справі №   916/1245/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеська обласна енергопостачальна компанія" до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Нова Аркадія" про стягнення коштів, то колегія суддів зазначає, що у справі №   916/1245/20 спірні правовідносини виникли у зв`язку з наявністю чи відсутністю правових підстав для стягнення з відповідача коштів за спожиту електроенергію. 

Отже, правовідносини у справі №   916/1245/20 та у справі № 904/9441/21, що розглядається, не є подібними у розумінні критеріїв подібності, оскільки у цих справах є відмінними предмет, підстави позову, фактичні обставини справи, а також є відмінним правове регулювання спірних правовідносин. Тому посилання скаржника на висновки Верховного Суду про застосування положень пункту 2.3.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, пунктів 5, 10 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, пункту 2.3.14 Правил роздрібного ринку електричної енергії, пункту 9.14.1 Кодексу КОЕЕ, викладені у цих постановах Верховного Суду, є безпідставними.

5.22. З урахуванням викладеного, оскільки доводи скаржників, які стали підставою для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, підтвердилися, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2023 у справі № 904/9441/21 необхідно скасувати, а справу № 904/9441/21 передати на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.

5.23. З урахуванням наведеного інші доводи, викладені у касаційних скаргах АТ ДТЕК Дніпровські електромережі" та ФОП Базилєвича І. А., Судом не розглядаються, оскільки суду апеляційної інстанції у межах наданих повноважень процесуальним законом належить здійснити перевірку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин 1- 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судові рішення наведеним вимогам не відповідають.

6.2. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема, за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

6.3. За змістом частини 4 статті 310 Господарського процесуального кодексу України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції. 

6.4. Враховуючи наведене, зважаючи на неправильне застосування судом апеляційної інстанції положень пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, ухвалену у справі постанову апеляційної інстанції необхідно скасувати, а справу - передати до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

7. Судові витрати

7.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" задовольнити частково. 

2. Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Базилєвича Ігоря Андрійовича задовольнити.

3. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2023 у справі №   904/9441/21 скасувати, справу № 904/9441/21 передати на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                                   Н. О. Багай

Судді                                                                                                                                Т. Б. Дроботова  
                                                                                                                      
                                                                                                                                          Ю. Я. Чумак