ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/868/23 Справа № 203/2820/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Вусик Є. О. Суддя у 2-й інстанції - Іванченко  О. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 квітня 2023 року                                                                м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Іванченко О.Ю., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2023 року в справі про адміністративне правопорушення, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
       визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 

               В С Т А Н О В И В: 
Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 гривень на користь держави.
       Судом першої інстанції встановлено, що 24 липня 2022 року о 22 год. 22 хв., в м. Дніпрі, по пр. О.Поля, 86, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом  BMW 560L, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей дуже розширені, не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі водій відмовився. Вказаним діями було порушено п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
       Не погоджуючись з вказаним рішенням, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив постанову суду скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
       Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
       Вказує, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, про час та місце розгляду справи не був повідомлений. Копію постанови не отримував. Про наявність постанови відносно нього дізнався випадково. Просив визнати причини пропуску строку поважними. 
       Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. 
       В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначив, що обставини, які викладені в протоколі, не відповідають дійсності.
       Зазначив, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння. Зазначив про це працівникам поліції під відеозапис. 
       На думку апелянта працівники поліції безпідставно провели його особистий огляд та огляд його автомобіля. 
       Працівники поліції на дали йому на підпис вже складений документ та змусили поставити свій підпис. 
       Крім того, апелянт зазначив, що документи у нього не вилучали, від керування транспортним засобом не відстороняли. 
       Вважає, що працівниками поліції було порушено процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння.
       Будучи належним чином повідомлені про час та місце слухання справи ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. 
       Як вбачається з довідки про доставку смс-повідомлення, ОСОБА_1 судовий виклик на 18.04.2023 року отримав 12 квітня 2023 року, тобто завчасно до судового засідання.
       За таких підстав, з метою своєчасного та належного розгляду справи у розумні строки, у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважаю за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без участі ОСОБА_1 . 
       Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку. 
       Апеляційний суд розглядає справу в межах поданої апеляційної скарги.
       Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
       Дослідженням матеріалів справи встановлено, що місцевий суд, в порушення вищезазначених вимог закону, належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи.
       Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд послався на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, серії ААД №148686 від 24.07.2022 року, рапорт, відеозапис з місця події від 24.07.2022 року.
       За такими висновками суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, оскільки зазначені вище письмові докази не можуть беззаперечно свідчити про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з огляду на наступне. 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, 24 липня 2022 року керував транспортним засобом  BMW 560L, номерний знак НОМЕР_1 . Вказав, що його зупинили працівники поліції. Зазначив, що на прохання працівників поліції надав документи. ОСОБА_1 зазначив, що працівники поліції припустили, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Один з працівників поліції декілька разів світив йому в очі ліхтариком. Зазначив, що без пояснень, працівник поліції здійснив огляд його особистих речей, та провів його особистий огляд. Крім того, з ним в автомобілі були ще два хлопця та дівчина, працівники поліції також провели їх особистий огляд. Вказує, що працівники поліції поводили себе зухвало, спілкувались на підвищених тонах. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що хвилювався через комендантський час, оскільки працівники поліції зупинили його о 22-22 годині. ОСОБА_1 зазначив, що погодився проїхати з працівниками поліції до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння. Однак працівники поліції склали протокол за відмову від проходження огляду. Протокол було складено без присутності свідків. Крім того, працівники поліції запевнили його, що він самостійно зможе пройти огляд на стан сп`яніння пізніше. 
       Для перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційним судом в ході розгляду були досліджені наступні докази, долучені до матеріалів адміністративної справи працівниками поліції: 
       - протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №148686 складений 24 липня 2022 року об 22 год 45 хв. інспектором взводу 1 роти 2 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області Головенко І.М. відповідно до якого, 24.07.2022 о 22 год. 22 хв., в м. Дніпрі, по пр. О.Поля, 86, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом  BMW 560L, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей дуже розширені, не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі водій відмовився;
       - рапорт інспектора взводу 1 роти 2 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області Головенко І.М., відповідно до якого, під час несення служби 24.07.2022 року у складі екіпажу Легіон-252 за адресою: м. Дніпро, Центральний район, вул. О. Поля, буд. 86 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 ЗУ “Про Національну поліцію” було зупинено транспортний засіб BMW 560L, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 за порушення п.п. 9.2 ПДР України. Водія притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, винесено постанову серії ПАР5660612. Під час спілкування з водієм , в останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей розширені та не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій ОСОБА_1 відмовився. На водія ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водія ОСОБА_1 було відсторонено від керування транспортним засобом та автомобіль передано тверезому водієві; 
       - оптичний носій, на який скопійовано відеофіксацію подій зафіксованих відеозаписом нагрудною відеокамерою працівника патрульної поліції, якими було оформлено протокол про адміністративне правопорушення.
       Переглядом вищевказаного відеозапису встановлено, що останній не містить самого моменту зупинки транспортного засобу BMW 560L, номерний знак НОМЕР_1 , який мав місце 24 липня 2022 року. Відеозапис починається з моменту, як поліцейський представився водієві, запропонував надати документи для перевірки. Крім нього в автомобілі перебувають дівчина на передньому пасажирському сидінні та два хлопці позаду. Після цього, попросив вийти з автомобіля пасажирів, які перебували на задньому пасажирському сидінні. Після цього, працівник поліції, з бодікамери якого здійснюється фіксація, запропонував пасажиру надати на огляд зміст його кишень, здійснив безпідставний особистий огляд пасажира. При цьому, працівник поліції не роз`яснив на підставі чого проводиться огляд особистих речей пасажира. З відеозапису також вбачається, що інший працівник поліції також проводить огляд особистих речей іншого пасажира транспортного засобу BMW 560L. 
       Після цього, працівник поліції здійснив особистий огляд водія, на запитання останнього не пояснив та не роз`яснив причини та підстави проведення такого огляду. За наслідками проведених незаконних дій жоден протокол складено не було, що є грубим порушенням закону з боку працівників поліції.        
       Як вбачається з наданого відеозапису, працівник поліції, з бодікамери якого здійснюється відеофіксація, проводить обшук автомобіля в незаконний спосіб. При цьому спілкується з водієм зухвало. Під час спілкування з водієм, один з працівників поліції, безпідставно та не пояснюючи причини, світить ліхтарем в очі ОСОБА_1 , відмовляючись при цьому пояснити які саме ознаки сп`яніння в нього вбачаються.
       Відповідно до відеозапису, ОСОБА_1 пояснив працівникові поліції, що не вживає наркотичні засоби, та готовий пройти огляду встановленому законом порядку у медичному закладі. 
       Разом з тим, всупереч Інструкції, яка регламентує дії працівника поліції у такому випадку, поліцейський не направив ОСОБА_1 до найближчого медичного закладу, який розташований за 800 метрів до місця зупинки автомобіля працівники поліції, а безпідставно здійснив огляд особистих речей ОСОБА_1 та його особистий огляд. При цьому не пояснивши підстав для проведення вказаного огляду. 
       Поліцейські наполягають на проходженні огляду у медичному закладі, при цьому наслідки відмови від проходження огляду водієві не роз`яснюють. 
       Крім того, відповідно до вказаного відеозапису, ОСОБА_1 не відсторонили від керування транспортним засобом. 
       Також відповідно до вказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 двічі надав згоду на проходження огляду у медичному закладі, однак працівники поліції своїми діями фактично для водія створили умови, в яких останній вимушений був відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння. 
       Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
       Вказані положення Закону повністю узгоджуються з вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), затвердженої спільним Наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року.
       Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
       Згідно п. 2 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
       Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема протоколу та рапорту працівників поліції, в них зазначено, що ОСОБА_1 мав наступні ознаки наркотичного сп`яніння: дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців. 
       Але з переглянутого в апеляційному суді відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 чітко розмовляє і жодних ознак сп`яніння не вбачається. Працівник поліції декілька разів світить ліхтариком в очі водієві ОСОБА_1 , стверджуючи, що у ОСОБА_1 виражене тремтіння пальців рук, при цьому поліцейський не проводить тестування ОСОБА_1 , не просить підняти руки. А тому, не зрозуміло, на підставі чого працівники поліції встановили таку ознаку наркотичного сп`яніння, як виражене тремтіння пальців рук.
       Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України N 1452/735 від 09 листопада 2015 року визначено, що ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
       Апеляційний суд вважає, що працівник поліції під час події не діяв в межах вказаної Інструкції, оскільки на власний розсуд визначив, що виражене тремтіння пальців рук є ознакою наркотичного сп`яніння. 
       Даний відеозапис підтверджує пояснення викладенні в апеляційній скарзі ОСОБА_1 .
       Таким чином аналіз вказаних доказів дає підстави стверджувати про недотримання поліцейськими вимог нормативних документів, які регламентують порядок виявлення та фіксації відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. 
       Вказані покази ОСОБА_1 є чіткими, послідовним та узгоджуються з тими, які він надавав відразу після складання протоколу відносно нього, та в апеляційній скарзі, підстав ставити під сумнів достовірність вказаних пояснень на думку апеляційного суду відсутні.
       Апеляційний суд наголошує, що ОСОБА_1 поводив себе коректно, не проявляв будь-якої агресії чи занепокоєння, вірно орієнтувався у часі та просторі, що, у протилежному випадку, вказувало б на те, що його поведінка не відповідає обстановці. Двічі погодився пройти огляду у медичному закладі на встановлення стану сп`яніння. Вказана обставина не ґрунтується на матеріалах справи та не підтверджена доказами, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що підстав для проведення огляду ОСОБА_1 у працівників поліції не було.
       Апеляційний суд зазначає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких належних та допустимих доказів наявності підстав для проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, а зафіксовані в протоколі та на відеозапису обставини щодо такої відмови мають ознаки вимушеності та складені під процесуальним примусом.
       Висновки апеляційного суду щодо тієї обставини, що працівники поліції допустили порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції підтверджується тим, що останні, всупереч положенню ч. 1 ст. 266 КУпАП не відсторонили ОСОБА_1 від керування, що вказує на правдивість показів останнього. 
       Матеріали адміністративного провадження не містять доказів відсторонення ОСОБА_1 від керування та передачі керування іншій уповноваженій особі, що викликає сумнів у законності дій поліцейського при оформленні матеріалів, та його дії не узгоджуються з формулюванням правопорушення, викладеним у протоколі.
       Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
       Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівником поліції не дотримано вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МОЗ України N 1452/735 від 09.11.2015 та ст. 266 КУпАП.
       І, відповідно, зібрані докази не можуть вважатись допустимими доказами, оскільки зібрані із порушенням вимог чинного законодавства. 
       За змістом ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
       Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: ... юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).
       У відповідності до п. 4.1 вказаного рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
       Відповідно до ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
       Україна, давши згоду на обов`язковість міжнародного договору, зобов`язується діяти таким чином, щоб не позбавити його мети та не зробити його неможливим для виконання. Тому і ратифікована Конвенція і практика ЄСПЛ відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і   основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» для України є джерелами права і обов`язковими до застосування.
       Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальними для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI;
       У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.
       У відповідності до п. 4.1 вказаного рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
       Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
       За вказаних обставин, апеляційний суд доходить висновку, що наданими матеріалами справи про адміністративне правопорушення не підтверджується наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому висновки суду першої інстанції є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. У зв`язку з цим судове рішення не є законним, а тому підлягає скасування.
       Інших доводів, які б слугували підставою для скасування постанови суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено.
       Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а провадження у справі має бути закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :
       Клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2023 року.
       Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - задовольнити. 
       Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2023 року, - скасувати.
       Постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно  ОСОБА_1  закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського         
апеляційного суду                                                         О.Ю. Іванченко