ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" квітня 2023 р.                                     Справа №914/2350/18(914/2542/22)

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді                                                             Желік М.Б.
суддів                                                              Орищин Г.В. 
                                                                       Галушко Н.А.
за участі секретаря судового засідання Гуньки О.П.
розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" №119-07-1813 від 15.03.2023 (вх. ЗАГС. №01-05/808/23 від 17.03.2023) 
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 06.03.2023 (повний текст ухвали складено 09.03.2023, суддя Морозюк А.Я.)
у справі №914/2350/18 (914/2542/22)
за заявою Приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра", м. Львів
про розстрочення виконання судового рішення
у справі за позовом: Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго", м. Львів
до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра", м. Львів
про: стягнення 60 084 грн. 13 коп.
у межах справи № 914/2350/18
за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський завод РЕМА", м. Львів
про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра" (79066, м. Львів, вул. Вулецька, буд. 14, ідентифікаційний код 00214244)

за участю представників:
від скаржника Горбунова О.Л.
від відповідача Камінська С.М.

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46 Господарського процесуального кодексу України. 
Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.03.2023 у справі №914/2350/18 (914/2542/22) заяву ПрАТ "ЛЕЗ "Іскра" від 16.02.2023 №112/2002 про розстрочення виконання судового рішення задоволено; розстрочено виконання рішення Господарського суду Львівської області від 17.01.2023 у справі №914/2350/18 (914/2542/22) про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра" на користь Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" 60 084 грн. 13 коп. - заборгованості за реактивну електричну енергію, 2 481 грн. 00 коп. - судового збору та 4 000 грн. 00 коп. - судових витрат на професійну правничу допомогу, що разом становить 66 565 грн. 13 коп. шляхом сплати: 11 094 грн. 19 коп. - до 17.03.2023 року; 11 094 грн. 19 коп. - до 17.04.2023 року; 11 094 грн. 19 коп. - до 17.05.2023 року; 11 094 грн. 19 коп. - до 17.06.2023 року; 11 094 грн. 19 коп. - до 17.07.2023 року; 11 094 грн. 19 коп. - до 17.08.2023 року.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить поновити строк на подання апеляційної скарги, скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, яким відмовити Приватному акціонерному товариству "Львівський електроламповий завод "Іскра" у задоволенні заяви про розстрочення виконання судового рішення Господарського суду Львівської області від 17.01.2023 у справі №914/2542/22 про стягнення на користь Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" заборгованості та судових витрат на суму 66 565,13 грн. Судові витрати покласти на відповідача. Скаржник скористався правом та заявив попередній (орієнтовний) розрахунок розміру судових витрат. 
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами важкий фінансовий та матеріальний стан; наявність на підприємстві пандемії коронавірусної інфекції; невідворотних чи надзвичайних обставин, які б могли свідчити про унеможливлення виконання ним рішення суду та наявність підстав для його розстрочення. 
Зазначає скаржник, що ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" є відповідачем і по інших справах, зокрема, № 914/3711/21 та 914/1171/22, де судом також надано розточку виконання рішення суду, однак, доказів виконання рішень по цих справах з врахуванням розстрочення виконання рішення суду немає, що свідчить про ухилення відповідача від відповідальності. 
Вказує скаржник і на те, що з 24.02.2022, коли було видано наказ №1/22/01-03к від 24.02.2022 про зупинення роботи ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" у зв`язку з введенням воєнного стану ситуація у Львівській області змінилася, докази того, що на території заводу велися бойові дії, чи вона зазнавала ракетних обстрілів чи будь яких втрат внаслідок початку військової агресії рф в Україні відсутні. Окрім того, рахунки за реактивну електроенергію та акти приймання-передавання товарної продукції (реактивної електроенергії), що містяться в матеріалах справи свідчать про споживання електроенергії відповідачем, а отже підприємство здійснювало свою діяльність. Більше того, відповідачем регулярно здійснюється оплата за розподіл електричної енергії та постачання електроенергії, заборгованість по вказаних платежах відсутня.
Щодо наявного в матеріалах справи листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, вказує, що такий є загального змісту та не відображає реальної ситуації у м.Львові та Львівській області. Більше того, згідно усталеної практики Верховного суду сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи у сукупності з іншими доказами. При цьому, сторона, яка посилається на форс-мажорні обставини повинна довести, що вони були форс мажорними саме для даного конкретного випадку. І неповідомлення про такі обставини або несвоєчасне повідомлення позбавляє особу, яка порушила обов`язок посилатися на них, як на підставу звільнення від відповідальності.  
Щодо порушення провадження у справі про банкрутство відповідача, скаржник зазначає, що справа перебуває на стадії процедури розпорядження майном боржника, господарським судом введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Однак, господарським судом при винесенні оскарженого рішення не враховано, що мораторій не поширюється на вимоги поточних кредиторів, яким за твердженням скаржника є ПАТ "Львівобленерго", натомість стягнення грошових коштів за вказаними вимогами здійснюється в загальному порядку з рахунку боржника в установі банку. 
Окрім того, акцентує увагу суду на те, що саме позивач та його структурні підрозділи є операторами критичної інфраструктури та зазнали збитків внаслідок ракетних ударів, що зумовлює необхідність значних реконструкцій та відновлень, таким чином відстрочення виконання рішення суду може призвести по порушення виконання функцій позивача. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2023 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді - Орищин  Г.В., Галушко Н.А.
22.03.2023 ухвалою Західного апеляційного господарського суду у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" про поновлення строку на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Львівської області від 06.03.2023 у справі №914/2350/18 (914/2542/22) - відмовлено; відкрито апеляційне провадження; встановлено учасникам справи строк для надання відзиву на апеляційну скаргу; призначено розгляд справи; витребувано матеріали справи №914/2350/18 (914/2542/22) в Господарського суду Львівської області.
24.04.2023 представником відповідача подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд оскаржену ухвалу залишити без змін, а вимоги апеляційної скарги без задоволення. В обґрунтування своїх заперечень, звертає увагу суду на те, що відповідачем вживаються заходи з метою погашення заборгованості перед позивачем, на підтвердження чого долучає укладений між ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Iскра" та ТОВ "Самбірський радіозавод "Сигнал" договір від 01.01.2023 за № 01/01 про виконання обов`язку боржника іншою особою та платіжні доручення про часткове погашення заборгованості.  
В судове засідання 26.04.2023 позивач та відповідач участь уповноважених представників забезпечили, які навели свої доводи та міркування щодо вимог апеляційної скарги та просили врахувати їх при винесенні постанови. 
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржену ухвалу господарського суду Львівської області від 06.03.2023 у справі № 914/2350/18 (914/2542/22) залишити без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 16.02.2023 приватне акціонерне товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра" звернулося до господарського суду з заявою про розстрочення виконання рішення господарського суду Львівської області від 17.01.2023 у справі № 914/2350/18 (914/2542/22), яким позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра" (79066, м. Львів, вул. Вулецька, буд. 14, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 00214244) на користь Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" (79026, м. Львів, вул. Козельницька, буд. 3, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 00131587) 60  084 грн. 13 коп. - заборгованості за реактивну електричну енергію, 2 481 грн. 00 коп. - судового збору та 4 000 грн. 00 коп. - судових витрат на професійну правничу допомогу.
Обґрунтовуючи підстави для розстрочення виконання рішення суду заявник вказує, що існують обставини, які істотно ускладнюють виконання рішення у справі № 914/2350/18 (914/2542/22), а саме:
- ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.01.2019 у справі № 914/2350/18 відкрито провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра"; 
- на все майно боржника накладено арешт, у зв`язку з чим підприємство не має змоги вільно розпоряджатися ним та здійснювати будь-які операції, що ускладнює виконання будь яких зобов`язань;
- введення на території держави Указом Президента України № 64/2022 воєнного стану з 24.02.2022 є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності, відповідно до яких настає неможливість виконання зобов`язань у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022). У зв`язку з чим, ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" згідно з наказом № 1/22/01-03к від 24.02.2022 зупинено роботу підприємства;
- відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2" (зі змінами та доповненнями) установлено з 12.03.2020 та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №630 до 30.04.2023 на усій території України карантин з відповідними обмеженнями, що в свою чергу, на думку заявника є тією обставиною, що здійснює негативний вплив на фінансову ситуацію підприємства впродовж двох років. 
Враховуючи зазначене вище, за твердженням заявника, підприємство не здійснює повного спектру господарської діяльності та ставить в залежність від цього можливість погашати усі вимоки кредиторів у встановленні строки, що і стало підставою для звернення до суду з заявою про розстрочення виконання рішення суду. При цьому, зазначає, що розстрочення виконання рішення суду не є спробою уникнути відповідальності, а спрямоване на недопущення погіршення фінансового стану товариства та повне виконання зобов`язань перед кредитором.  
Суд апеляційної інстанції розглянувши подану заяву, оцінивши докази, що дорученні заявником на її обґрунтування, заслухавши думку присутніх представників сторін прийшов до висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на наступне. 
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
За приписами ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Частиною 1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 Господарського кодексу України).
За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення (ст. 331 ГПК України).
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 
2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Відстрочення - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.
Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника
Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012.
Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009 Конституційного Суду України виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.
Згідно з частиною першою статті 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція, ратифікована Верховною Радою України. Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов`язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.
Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.
Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Отже, чинне процесуальне законодавство передбачає, що відстрочка виконання рішення, яка пов`язується з об`єктивною неможливістю виконання рішення, дозволяється у виняткових випадках, а відтак, передумовою для надання відстрочки виконання рішення є встановлення таких виняткових обставин.
Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.
Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.
Отже особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.
Повно виконуючи завдання гсоподарського судочинства колегією суддів встановлено, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Президентом України підписаний Указ № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", який затверджено Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022.
Воєнний стан в Україні введено з 5:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб.
В подальшому дія воєнного стану продовжувалася та указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб.
Статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" встановлено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Листом Торгово - промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 на підставі ст. ст. 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - військову агресію Російської Федерації проти України та підтверджено що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними для суб`єктів господарської діяльності.
Окрім цього, ухвалою господарського суду Львівської області від 03.01.2019 у справі № 914/2350/18 відкрито провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра" (79066, м. Львів, вул. Вулецька, буд. 14, ідентифікаційний код 00214244); визнано вимоги ініціюючого кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський завод "РЕМА" в розмірі 2  222  782 грн. 11 коп. та в розмірі 2  346  656 грн. 49 коп.(штраф та пеня, які не враховуються як підстава для відкриття провадження у справі про банкрутство); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника; введено процедуру розпорядження майном, призначено розпорядника майном боржника. 
Оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра" опубліковано на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 03.01.2019 за №55376. Згідно інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" не є закритим та триває станом на час розгляду справи судом апеляційної інстанції.  
Відповідно до положень ст. 1 КУзПБ неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.
Слід також зазначити, що боржником до матеріалів справи долучено договір № 01/01 про виконання обов`язку боржника іншою особою від 01.01.2023, який укладено між ПрАТ "Львівобленерго" (кредитор), ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" (боржник) та ТОВ "Самбірський радіозавод "Сигнал" (третя особа) про покладення боржником в порядку положень ст. 528 ЦК України обов`язку на третю особу та прийняття нею обов`язку виконання всіх грошових зобов`язань боржника перед кредитором по оплаті за послугу з розподілу електричної енергії, реактивну електричну енергію, пеню, % інфляційних, повторне підключення згідно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 90240 від 01.01.2019, укладеним між кредитором та боржником. Згідно положень п.4 цього договору договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2023. 
Спростовуючи твердження скаржника, колегія суддів зазначає, що на виконання договору №01/01 від 01.01.2023 боржником долучено до матеріалів справи платіжне доручення № 8314 від 30.03.2023 на суму 26  330,85 грн.
Окрім того, матеріали справи містять договір № 15/09 від 01.09.2022 ( що діяв до 31.12.2022) про виконання обов`язку боржника іншою особою, що укладений між тими ж сторонами про той же предмет та на виконання якого боржником долучено ряд платіжних доручень про сплату заборгованості за договором розподілу електричної енергії № 90240 від 01.01.2019, зокрема, № 7934 від 08.02.2023 на суму 11  910,51 грн., №7933 від 08.02.2023 на суму 19  049,76 грн., №8146 від 14.03.2023 на суму 11  094,19 грн., №8169 від 16.03.2023 на суму 19 049376 грн., № 8170 від 16.03.2023 на суму 11  910,51 грн., одержувачем в яких зазначено ПрАТ "Львівобленерго".  
Отже, наявні у матеріалах справи докази, а також регулярна сплата відповідачем послуг розподілу електричної енергії та постачання електроенергії і відсутність заборгованості по вказаних платежах, про що зазначає скаржник у апеляційній скарзі свідчать про те, що боржник має намір виконати рішення суду в добровільному порядку. 
Враховуючи сукупність встановлених вище обставин і фактів, положення статей 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів доходить висновку про достатню винятковість наведених ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" обставин для застосування визначеної статтею 331 Господарського процесуального кодексу України процедури відстрочення виконання судового рішення.
При апеляційному перегляді даної справи, колегією суддів враховано те, що надання розстрочення виконання рішення є виключним заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору. При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії", заява №22774/93, п. 74, ЄСПЛ 1999-V).
За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 07.10.2003  року у справі "Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02, тривалість виконання вісім місяців).
За наведених обставин відстрочення виконання рішення суду на 6 місяців не призведе до порушення принципів справедливої рівноваги та балансу інтересів сторін спору та для боржника в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання судового рішення, а відповідною заявою боржник лише намагається через існування певних надзвичайних обставин, які таке виконання ускладнюють, забезпечити у майбутньому повне виконання рішення та погашення заборгованості перед стягувачем.
Колегія суддів звертає увагу, що передбачена процесуальним законом можливість відстрочення виконання судового рішення жодним чином не звільняє відповідача (заявника) від виконання взятих на себе зобов`язань та виконання безспірних вимог позивача, проте надає сторонам можливість врегулювати фінансові питання зі зменшенням ризику негативних наслідків для обох сторін;
Частиною 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Отже, враховуючи понесені від військової агресії втрати, погіршення фінансової ситуації в результаті установленням карантинних обмежень з 2020 року та матеріальний стан, у якому опинилось підприємство відповідача внаслідок порушення провадження у справі про банкрутство щодо нього, з метою дотримання балансу інтересів сторін, колегія суддів враховує як доводи відповідача, наведені у клопотанні про відстрочення виконання рішення суду на шість місяців, так і відповідні заперечення позивача, та вважає обґрунтованим висновок господарського суду про наявність підстав для задоволення клопотання відповідача та відстрочення виконання рішення суду на 6 місяців.
На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 06.03.2023 у справі № 914/2350/18 (914/2542/22) ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для її скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.В задоволенні вимог апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" №119-07-1813 від 15.03.2023 (вх. ЗАГС. №01-05/808/23 від 17.03.2023) - відмовити.
2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 06.03.2023 у справі №914/2350/18 (914/2542/22) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню. 
Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд. 
Повний текст постанови складено 08.05.2023.

          
Головуючий           суддя                                                  Желік М.Б. 

                                суддя                                                   Орищин Г.В.

                                    суддя                                         Галушко Н.А.