ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" квітня 2023 р.           Справа№ 910/12023/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Суліма  В.В.
суддів:            Коротун О.М. 
          Майданевича А.Г. 
 
без виклику представників сторін
розглянувши матеріали апеляційної скарги    Департаменту патрульної поліції
на рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2023 року 
у справі №910/12023/22 (суддя Бондарчук В.В.)
за позовом   Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «Вусо»
до   Департаменту патрульної поліції
про стягнення 16 159,93 грн,-
                                                             
                                                       ВСТАНОВИВ:            
                 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія «Вусо» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач) про стягнення 16 159,93 грн страхового відшкодування внаслідок пошкодження транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди.
          Позовні вимоги обґрунтовані виплатою потерпілій особі страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту №10729101-02-15-01 від 16.10.2020 року, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.
          Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.01.2023 року позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «Вусо» задоволено. Стягнуто з Департаменту патрульної поліції   на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «Вусо» суму страхового відшкодування у розмірі 16159,93 грн та судовий збір у сумі 2481,00 грн.
          Не погодившись із прийнятим судовим рішенням суду, Департамент патрульної поліції звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2023 року у справі №910/12023/22 повністю та прийняти нове рішення суду, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
          Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 236 Господарського процесуального кодексу України.
          Так, за твердженням скаржника, в даному випадку обов`язок відшкодування в повному обсязі завданої шкоди внаслідок ДТП шкоди у відповідності до ст.ст. 116, 1187 Цивільного кодексу України покладається на винну особу ОСОБА_1 .
          Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2023 року апеляційну скаргу у справі №910/12023/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Коротун О.М.
          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2023 року апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2023 року у справі №910/12023/22   залишено без руху.
Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору.
Відтак, скаржником усунено недоліки поданої апеляційної скарги.          
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2023 року у справі №910/12023/22. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
16.03.2023 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач  просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.
Крім того, представник  позивача у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема зазначив, що цивільно-правова відповідальність винної в скоєнні ДТП на момент настання страхової події була застрахована в АСК «ОМЕГА» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності  власників наземних транспортних засобів ЕР/201079825, за яким ліміт за шкоду, заподіяну майну, становить 130000,00, франшиза - 0,00 грн. Тому , Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з приводу відшкодування  шкоди регулює тільки правовідносини, що були між ПрАТ «СК «ВУСО» та АСК «ОМЕГА» по відшкодуванню шкоди в розмірі 130000,00 грн, встановленого лімітом відповідно до полісу ЕР/201079825 за шкоду заподіяну майну.
Також за твердженням позивача розмір заподіяної шкоди повинен визначатися виходячи з фактичної суми, встановленої відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. 
При цьому, представник позивача наголосив, що правова позиція відповідача ґрунтується виключно на вибірковому  розгляді наданих позивачем доказів та їх частковому дослідженні, перекручування положень чинного законодавства та їх тлумаченні на власну користь з метою приховання власної недбалості та ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань. 
          Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення  Господарського суду міста Києва від 19.01.2023 року у справі №910/12023/22  підлягає  залишенню без змін, апеляційна скарга Департаменту патрульної поліції  - без задоволення,  з наступних підстав. 
          Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
          Як вбачається з матеріалів справи, 16.10.2020 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Вусо» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №10729101-02-15-01, предметом якого відповідно до умов договору є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу Ssang Yong Korando, номерний знак НОМЕР_1 .
          Згідно п. 3.4 договору строк дії останнього з 22.10.2020 року по 21.10.2021 року.
           24.03.2021 року, близько 00 год. 05 хв., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «СКС RDS-02РП», номерний знак НОМЕР_2 , рухався по другорядній дорозі просп. Центрального не надав дорогу та допустив зіткнення з рухаючим по головній дорозі вул. Пушкінській в м. Миколаєві автомобілем «Ssang Yong Korando», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів.
          Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.04.2021 року у справі №490/2367/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.
          Відповідно до ст. 988 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
          Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
          Фізичною особою-підприємцем Гіль Л.В. було виставлено рахунок-фактуру №ЛВ-0000143 від 05.04.2021 року , згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Ssang Yong Korando, номерний знак НОМЕР_1 становить 146 059,93 грн.
          При цьому, колегія суддів приймає до уваги,  що відповідно до ремонтної калькуляції від 05.04.2021 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Ssang Yong Korando, номерний знак НОМЕР_1 склала 146 059,93 грн (а.с. 24-29).
          За твердженням позивача, вартість охолоджувальної та гальмівної рідини у розмірі 900,00 грн виключено позивачем на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту, внаслідок чого страхова сума склала 145 159,93 грн ( 146 059,93 грн - 900,00 грн).
          Крім того, на підставі розділу 6 договору добровільного страхування наземного транспорту №10729101-02-15-01 від 16.10.2020 року, позивачем включено до суми страхового платежу вартість транспортування евакуатором автомобіля Ssang Yong Korando, номерний знак НОМЕР_1 , яка складає                        1 000,00 грн, що підтверджується квитанцією №282597 від 24.03.2021 року. 
          Таким чином, як правильно встановлено судом першої інстанції сума страхового відшкодування становить 146 159,93 грн, що підтверджується  страховим акт №21114065-1. 
          Як вбачається з матеріалів справи, позивачем відповідно до зазначеного страхового акту, було виплачено страхове відшкодування у розмірі 146 159,93 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 13289 від 09.04.2021 року на суму 137 495,93 грн, а суму 8 664,00 грн зараховано шляхом проведення заліку в рахунок несплаченої частини страхового платежу за договором добровільного страхування наземного транспорту №10729101-02-15-01 від 16.10.2020 року, що підтверджується довідкою-підтвердженням заліку страхового платежу від 08.06.2021 року (наявні в матеріалах справи).  
          Так, позовні вимоги, зокрема, мотивовані тим, що внаслідок виплати страхового відшкодування страхувальнику пошкодженого автомобіля Ssang Yong Korando, номерний знак НОМЕР_1 , позивач відповідно до ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» набув право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за завдану шкоду.
          Як правильно встановлено судом першої інстанції, цивільно-правова відповідальність за шкоду перед третіми особами, завдану внаслідок експлуатації транспортного засобу «СКС RDS-02РП», номерний знак НОМЕР_2 , на час ДТП була застрахована у АСК «Омега» згідно полісу №ЕР201079825 (ліміт відповідальності за шкоду майну - 130 000,00 грн, франшиза - 0,00 грн).
           09.02.2022 року АСК «Омега» в свою чергу сплатило  на користь позивача страхове відшкодування в сумі 130 000,00 грн, що підтверджується довідкою-підтвердженням сплати страхового відшкодування вих. №611 від 10.02.2022 (а.с. 68).
          При цьому, як вбачається з матеріалів справи, власником автомобіля «СКС RDS-02РП» (Renault Duster), номерний знак   НОМЕР_2 є Департамент патрульної поліції, а ОСОБА_1 працював на час ДТП в Управлінні патрульної поліції в Миколаївській області.
           Згідно листа №639аз/41/45/05-2021 від 03.06.2021 року Департаменту патрульної поліції та дорожнього листа №127 за березень 2021 року, ОСОБА_1 керував автомобілем «СКС RDS-02РП» (Renault Duster), номерний знак НОМЕР_2 з 14. год. 10 хв. 23.03.2021 року до 07 год. 40 хв. 24.03.2021 року, тобто, як  правильно встановлено судом першої інстанції на момент ДТП був при виконанні своїх службових обов`язків.
           13.07.2022 року позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, сплаченим АСК «Омега», яка становить 16 159,93 грн.
          Проте, як вбачається з матеріалів справи Департамент патрульної поліції в свою чергу претензію не задовольнив, вмотивованої відповіді не надав.
          Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
          Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
          До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток (ст. 27 Закону України «Про страхування»).
          Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
          З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що  оскільки позивач виплатив страхове відшкодування застрахованого автомобіля Ssang Yong Korando, номерний знак НОМЕР_1 , у ПрАТ «СК "Вусо"» виникло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, тобто, у даному випадку також і до відповідача.
          Так, у зв`язку із настанням страхового випадку - пошкодженням ОСОБА_1 , який є працівником Управління патрульної поліції в Миколаївській області, автомобіля Ssang Yong Korando, номерний знак НОМЕР_1 , у відповідача, як власника транспортного засобу «СКС RDS-02РП» (Renault Duster), номерний знак НОМЕР_2 , виник обов`язок відшкодувати позивачу витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу.
          З огляду на викладене, колегія суддів критично оцінює твердження скаржника, що в даному випадку обов`язок відшкодування в повному обсязі завданої шкоди внаслідок ДТП шкоди у відповідності до ст.ст. 116, 1187 Цивільного кодексу України покладається на винну особу - ОСОБА_1 .
          Водночас, колегія суддів приймає до уваги, що  АСК «Омега» сплатило на користь позивача частину страхового відшкодування у розмірі 130000,00 грн (в межах ліміту відповідальності).
          Таким чином, як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідач зобов`язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та сплаченим АСК «Омега» страховим відшкодуванням, яке становить 16 159,93 грн (146 159,93 грн - 130 000,00 грн).
          Відповідно до ч. 1  ст. 73 Господарського процесуального кодексу України  доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
          Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1  ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).
          Відповідно до ч. 1-3  ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
          З огляду на викладене, та враховуючи, що матеріали справи містять належні та допустимі в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269  Господарського процесуального кодексу України докази на підтвердження  розміру страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо задоволення позовних вимог. 
          Так, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає інші посилання скаржника, викладені ними в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.
          Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги, що  мотиви апеляційної скарги Департаменту патрульної поліції  фактично зводяться до мотивів викладених у відзиві на позовну заяву, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні.   
          Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду першої інстанції - без змін.   
          Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта.
          Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.
          Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -
                                                     
                                                      ПОСТАНОВИВ:                    
          
           1. Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2023 року  у справі №910/12023/22 залишити без задоволення.
           2.  Рішення  Господарського суду міста Києва  від 19.01.2023 року у справі №910/12023/22 залишити без змін.
           3.  Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.
           4.    Матеріали справи №910/12023/22 повернути до Господарського суду міста Києва.     

          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            В.В. Сулім 

Судді                                                                                О.М. Коротун

                                                                                А.Г. Майданевич