Ухвала
 
10 травня 2023 року
м. Київ
 
справа № 932/9529/20
провадження № 61-4988ск23 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року у складі колегії суддів: Єлізаренко І. А., Красвітної Т. П., Свистунової О. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання права власності на частину квартири за набувальною давністю,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2020 року   ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпровської міської ради про визнання права власності на частину квартири за набувальною давністю, у  якому просив визнати за ним за набувальною давністю право власності на  частку квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 травня 1994 року, виданого ВО «Південний машинобудівний завод». 
 
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2021 року у складі суді: ОСОБА_3 , позовні вимоги  ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 за набувальною давністю право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 травня 1994 року, виданого ВО «Південний машинобудівний завод». Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року у складі колегії суддів: Єлізаренко І. А., Красвітної Т. П., Свистунової О. В., рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2021 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.
 
ОСОБА_1 06 квітня 2023 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків, зокрема, доплатити судовий збір у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості спірного майна, на яке позивач просив визнати право власності, ураховуючи, що аналіз скарги та доданих до неї матеріалів не дозволяв встановити ціни позову щодо вимог майнового характеру.
 
У травні 2023 року особою, яка подала касаційну скаргу, направлено до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу із зазначенням ціни позову 269 775,00 грн, що відповідає вартості частини спірної квартири. 
 
В уточненій касаційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
 
Ціна позову у цій справі становить 269 775,00 грн і не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
 
ОСОБА_1  в уточненій касаційній скарзі вказує, що справа має для нього виняткове значення, оскільки він є власником іншої частини спірної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте ОСОБА_1 не обґрунтовує в чому проявляється виняткове значення для нього цієї справи. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка її подала, з оскарженим судовим рішенням. І, відповідно, не свідчить, що справа має виняткове значення для позивача.
 
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Вказівка в резолютивній частині постанови Дніпровського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
 
Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).
 
Таким чином, оскаржене рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити  ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання права власності на частину квартири за набувальною давністю. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                   В. І. Крат
 
                                                                                              І. О. Дундар 
 
                                                                                               Є. В. Краснощоков