ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5309/23 Справа № 179/1177/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кравченко О.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Канурна  О. Д.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:        
головуючої судді Канурної О.Д.,
суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В., 
за участю секретаря судового засідання: Керімової-Бандюкової Л.К., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кравченко Юрій Вікторович, на рішення Магдалинівсько районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2023 року у справі №179/1177/22 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кравченко Юрій Вікторович до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Магдалинівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Щока Валентина Олександрівна, про розірвання договору дарування нерухомого майна (суддя першої інстанції Кравченко О.Ю.), -

В С Т А Н О В И В:

       У листопаді 2022 року позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кравченко Ю.В. звернулась до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Магдалинівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Щока Валентина Олександрівна, про розірвання договору дарування нерухомого майна.
       В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що 06 серпня 2019 року вона уклала договір дарування нерухомого майна, за яким було передано у власність відповідача житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,2500 га з кадастровим номером 1222385500:1001:026001:0613.
Суттєвою умовою при укладанні вищезазначеного договору дарування нерухомого майна позивачка визначила, а третя особа внесла у п. 8 Договору наступну умову: позивач має право довічного користування зазначеним нерухомим майном, що включає в себе право перебувати на реєстраційному обліку за адресою будинку та право довічного фактичного проживання в житловому будинку та користування всіма кімнатами та приміщеннями житлового будинку, господарськими будівлями і спорудами.
Після укладання договору дарування між позивачкою та відповідачем почали відбуватися сварки, позивачка почала знаходитись під психічним тиском та загрозами з боку відповідача. Відповідач постійно вчиняє сварки, перешкоджає користуватись зазначеним житловим будинок з господарськими будівлями та спорудами, виганяє позивачку з дому.
За вчинення сварок, здійснення погроз та перешкоджання проживання позивача, на відповідача працівниками поліції неодноразово складались протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності. Вказаними протоколами фіксувались факти вчинення відповідачем насильства, погрози вчинення насильства та позбавлення законних прав на користування житловим будинком та господарськими спорудами позивача.
05 вересня 2022 року відповідачу було надіслано лист пропозицію щодо добровільного розірвання договору дарування нерухомого майна від 06 серпня 2019 року. Відповіді не отримано.
Виходячи з того, що відповідач не дотримується істотних умов договору, у зв`язку з цими обставинами у позивача значно погіршився матеріальний стан, відсутнє інше житло, нею було прийнято рішення скасувати договір дарування нерухомого майна, посвідчений нотаріусом 06 серпня 2019 року та зареєстрований за номером АДРЕСА_2 , за яким було передано у власність відповідача житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,2500 га за кадастровим номером: 1222385500:1001:02:001:0613.
Постановами Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області по справам № 179/921/22; № 179/922/22 та № 179/722/22 встановлені факти вчинення громадянином ОСОБА_2 правопорушень, що автоматично вказують на невиконання істотних умов Договору дарування нерухомого майна, а саме - вчинення сварок, психічного тиска, насильства та перешкоджання проживання в домогосподарстві шляхом виганяння з дому ОСОБА_1 , що прямо суперечить п.8 зазначеного договору дарування.
       Посилаючись на викладене, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, поданої представником позивачки 21.11.2022 року до відкриття провадження у цивільній справі, позивачка просить суд розірвати договір дарування нерухомого майна, укладений 06.08.2019 року та зареєстрований за номером АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,2500 га з кадастровим номером: 1222385500:1001:02:001:0613, який посвідчено приватним нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Щокою Валентиною Олександрівною, а також стягнути з відповідача судові витрати.
       Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2023 року у задоволені позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кравченко Юрій Вікторович до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Магдалинівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Щока Валентина Олександрівна, про розірвання договору дарування нерухомого майна, відмовлено.
Додатковим рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2023 року заяву представника відповідача адвоката Спасової Іветти Григорівни про стягнення судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кравченко Юрій Вікторович до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Магдалинівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Щока Валентина Олександрівна про розірвання договору дарування нерухомого майна, задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.
В іншій частині заяви відмовлено.
       Не погодившись з рішенням суду першої інстанції від 17 березня 2023 року, позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кравченко Юрій Вікторович, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким розірвати договір дарування нерухомого майна, укладений 06.08.2019 року та зареєстрований за номером АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,2500 га з кадастровим номером: 1222385500:1001:02:001:0613, який посвідчено приватним нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Щокою Валентиною Олександрівною.
       Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду прийнято на підставі неповного з`ясування обставин справи, невірного застосування норм матеріального права.
Апелянт посилається на те, що Постановою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2022 року по справі № 179/772/22, були встановлені обставини, що 04.07.2022 року близько 12-30 години, ОСОБА_2 вчинив своїй матері ОСОБА_1 сварку, в ході якої ображав останню нецензурною лайкою, виганяв з будинку, чим викликав сильне душевне хвилювання та артеріальний тиск, чим вчинив психологічне та економічне насильство.
Постановою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2022 року, по справі № 179/921/22, було винесено Постанову, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. У судовому проваджені встановлені наступні події: «03 вересня 2022 року приблизно о 17.00 годин ОСОБА_2 виганяв та вигнав з власного будинку свою матір ОСОБА_1 , після чого остання була вимушена ночувати у онуки, тим самим ОСОБА_2 умисно позбавив житла свою матір, чим вчинив психологічне насильство відносно ОСОБА_3 ».
Проте, рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2023 року по справі №179/1177/22 не було враховано зазначені обставини, судом зазначено: «Постанова Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28.09.2022 року, якою відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП сама по собі не свідчить про те, що позивачка на протязі тривалого часу або взагалі була позбавлена право користування будинком, та не може бути підставою для розірвання договору дарування.»
Крім того, суд при ухвалені рішення дійшов висновку, що «Доводи представника позивача про те, що позивачці ОСОБА_1 внаслідок неодноразових сварок з відповідачем приходилось шукати притулок в інших людей, а також про те, що у позивачки відсутні ключі від будинку, суд не бере до уваги, оскільки вони не підтверджуються жодним доказом.», разом з тим, не зрозуміло, яким чином можна довести відсутність у позивача ключів та у зв`язку з чим необхідно доводити ті обставини, які встановлені в інших судових рішеннях.
Судом першої інстанції не взято до уваги обґрунтування позивачки, викладені в додаткових поясненнях по справі. Позивач зазначала, що перешкоджання їй у користуванні домоволодінням яке здійснює відповідач шляхом вчинення сварок, виганяння її з домоволодіння, загрози фізичного насильства та психічне насильство що здійснюють відповідач та члени його родини є істотним порушенням укладеного Договору дарування домоволодіння. Невиконання відповідачем саме умови Договору дарування про те що Дарувальник має право довічного користування зазначеним нерухомим майном, що включає в себе право перебувати на реєстраційному обліку за адресою будинку, та право довічного фактичного проживання в житловому будинку, та користування всіма кімнатами та приміщеннями житлового будинку, господарськими будівлями і спорудами спричиняють негативні наслідки, а саме позбавлення позивачки ОСОБА_1 права на спокійне проживання та користування у зазначеному домоволодінні. В разі якщо, на момент укладення договору вона знала б, що відповідач буде чинити ій перешкоди у користуванні житлом та проганяти її з дому, вона б не укладала зазначений договір.
Позивачка ОСОБА_1 зазначає, що в оскаржувальному судовому рішенні судом взяті до уваги виключно підстави для розірвання договору дарування, укладеному за стандартною формою та не з?ясовано, що укладений сторонами договір має змішану форму - вимогу майнового характеру Обдарованого до Дарувальника , про пожиттєве право користуватись домоволодінням, ця вимога була прийнята сторонами, а тому вважає, що до такого договору неприпустимо застосовувати виключно обмеження, що визначені в діючому законодавстві. Так як сторони укладаючи спірний договір вийшли за його межу, а тому на думку апелянта суд мав оцінити зміст прав та обов?язків сторін та прийняти рішення з урахуванням існуючого договору.
Крім того, апелянт звертає увагу на те, що у ОСОБА_1 відсутнє інше житло, постійні сварки унеможливлюють її право на використання домоволодіння, господарських споруд, а також земельної ділянки. ОСОБА_1 літня жінка, яка потерпає від постійних знущань, образ та погроз як з боку відповідача так і членів його родини, інформацію про сварки також підтвердили свідки, яких залучив відповідач. Через душевні хвилювання та страждання спричинені відповідачем, здоров`я апелянта похитнулось.
ОСОБА_1 неодноразово пропонувала відповідачу добровільно розірвати договір дарування та в разі якщо він буде вести себе чемно, то вона складе заповіт, за яким відповідач отримає домоволодіння, але після її смерті та в разі дбайливого ставлення до неї. Апелянт розуміє, що Договір було укладено передчасно, але укладаючи договір вона не могла передбачити, що її син буде так себе поводити, вчиняти сварки, ображати її та іншими засобами перешкоджати її праву користування домоволодінням, та не давати їй спокійно жити на старості років. 
Апелянт зазначає про те, що договір дарування зумовлюється особистими відносинами дарувальника та обдароруваного та укладається з добрим ставленням до обдароруваного, а тому містить особливі правила його розірвания, що не застосовуються до інших договорів. Загальною підставою для такого розірвання правочину є злісна невдячність обдаровуваного. Це обумовлено також і тим, що законом не може бути передбачено морального обов`язку для обдарованого, спрямованого на вдячність та повагу до дарувальника. Проте законом встановлені певні правові підстави розірвання договору дарування - у випадку вчинення обдаровуваним протиправних та аморальних дій відносно особи дарувальника. У таких випадках дарувальник вправі вимагати розірвання договору дарування та повернення дарунка або відшкодування його вартості. 
Також, судом не було враховану судову практику щодо аналогічних спорів, а саме: в постановах Верховного суду від 12.12.2019 року у справі № 552/2526/16-ц; від 19.05.2020 року у справі № 523/9855/17; від 20.02.2020 року у справі № 711/4859/18; від 04.03.2020 року у справі № 532/85/19.
????Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27квітня 2023 року цивільну справу №179/1177/22 витребувано з суду першої інстанції.
       08 травня 2023 року цивільна справа надійшла до апеляційного суду.
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 травня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано сторонам строк для подання відзиву.
       Копію ухвали про відкриття провадження садвокатом Кравченко Ю.В. , який діє в інтересах ОСОБА_1 було отримано 11 травня 2023 року на його електронну адресу, а приватний нотаріус Магдалинівського РНО Дніпропетровської області Щока В.О. разом з копією апеляційної скарги 24.05.2023 року, що підтверджується поштовим повідомленням.
17 травня 2023 року від відповідача ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Спасова І.Г., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. 
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2023 року справу призначено до розгляду.
Копію ухвали про призначення справи до розгляду сторони по справі отримали на їх електронну адресу 01 та 02 червня 2023 року.        
       В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 21 червня 2023 року позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою (том № 2, а.с. 73 зв.). 
В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 21 червня 2023 року третя особа - приватний нотаріус Магдалинівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Щока Валентина Олександрівна не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том № 2, а.с. 74). 
       Заслухавши головуючого суддю, вислухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Кравченко Ю.В., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Гасанову Ю.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кравченко Юрій Вікторович, задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. 
Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обгрунтованість рішення у цивільній справі.
Вказаним вимогам рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2023 року відповідає. 
       Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору дарування нерухомого майна від 06 серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу Щока В.О., зареєстрованого в реєстрі за № 430, позивачка ОСОБА_1 передала безоплатно у власність ОСОБА_2 належне їй на праві власності нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 1222385500:02:001:0613, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Згідно з п. 8 договору сторони домовились, що дарувальник має право довічного користування зазначеним нерухомим майном, що включає в себе право перебувати на реєстраційному обліку за адресою житлового будинку та право фактичного довічного проживання в житловому будинку та користування всіма кімнатами і приміщеннями житлового будинку та господарськими будівлями і спорудами.
У пункті 9 договору сторони домовились, що символічним фактом прийняття дарунка є одержання обдарованим оригінального примірника цього договору після його нотаріального посвідчення.
Згідно п.12 договору сторони підтвердили, що укладення цього договору відповідає їх інтересам, волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін. 
Згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та про реєстрацію права власності, 06.08.2019 року приватним нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Щокою В.О. на підставі договору дарування нерухомого майна, серія та номер 430, виданий 06.08.2019 року внесено записи про державну реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер 1222385500:02:001:0613 площею 0,25 га, яка розташована за цією ж адресою.
Доводи апеляційної скарги про те, що постановою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 18.08.2022 у справі № 179/772/22 були встановлені обставини, що 04.07.2022 року близько 12-30 год., ОСОБА_2 вчинив своїй матері ОСОБА_1 сварку, в ході якої ображав останню нецензурною лайкою, виганяв з будинку, чим викликав сильнее душевнее хвилювання та артеріальний тиск, чим вчинив психологічне та економічне насильство, є безпідставними, оскільки постановою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 18.08.2022 закрито провадження у справі № 179/772/22 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на підставі п. 1 ч. 1 статті 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 173_2 КУаАП (том № 1, а.с. 95 - 98).
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кравченко Юрій Вікторович про те, що постановою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28.09.2022 року у справі № 179/991/22 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Зі змісту постанови вбачається, що 03.09.2022 року приблизно о 17-00 годин в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 виганяв та вигнав з власного будинку свою матір - ОСОБА_1 після чого остання вимушена ночувати у онуки ОСОБА_7 , чим вчинив психологічне насильство відносно ОСОБА_1 , а рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2023 року по незрозумілій причині не враховані зазначені обставини, є безпідставними, виходячи з наступного.
Як вбачається із частини 1 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Як вбачається із частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається із частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Дніпровський апеляційний суд вважає, що зазначені обставини при ухваленні судом першої інстанції рішення були враховані.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кравченко Юрій Вікторович, про те, що перешкоджання позивачці у користуванні домоволодінням, яке здійснює відповідач шляхом вчинення сварок, виганяючи її з домоволодіння, загрози фізичного насильства та психічне насильство, що здійснює відповідач та члени його родини є істотним порушенням укладеного договору дарування домоволодіння, є безпідставними, виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України, сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента, визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Як вбачається із частини 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Частиною 2 статті 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
      Частиною 1 статті 717 ЦК України передбачено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.
Як вбачається із частини 1 статті 718 ЦК України, дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі.
Згідно з частиною 2 статті 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Частиною 1 статті 722 ЦК України передбачено, що право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.
Як вбачається із частини 1 статті 727 ЦК України, дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив кримінальне правопорушення проти життя, здоров`я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей.
Якщо обдаровуваний вчинив умисне вбивство дарувальника, спадкоємці дарувальника мають право вимагати розірвання договору дарування.
Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність.
Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо внаслідок недбалого ставлення обдаровуваного до речі, що становить культурну цінність, ця річ може бути знищена або істотно пошкоджена. 
Як вбачається зі змісту договору дарування нерухомого майна від 06.08.2019 року, сторони при підписанні договору стверджують, що укладення договору відповідає їх інтересам, волевиявлення є вільним, усвідомленим, умови договору зрозумілі і відповідають дійсній домовленості сторін, договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені в ньому, наміри сторін є дійсними. Сторони свідчать, що у тексті цього договору зафіксованого усі істотні умови, що стосуються предмету дарування. Будь-які попередні домовленості, що мали місце до укладення цього договору не матимуть правового значення, в них відсутні обставини, які примусили їх укласти це договір, цей договір не носить характеру мнимого або удаваного правочину (п.12 Договору дарування).
Відповідно до пункту 8 вказаного договору дарування сторони домовились про встановлення сервітуту, який полягає в особистому праві дарувальника ОСОБА_1 довічного безоплатного користування дарунком - житловим будинком (право постійного проживання та користування всіма кімнатами і приміщеннями житлового будинку та господарськими будівлями і спорудами).
Із пояснень в судовому засіданні Дніпровського апеляційного суду відповідача ОСОБА_2 вбачається, що в наступний час в будинку, який йому подарувала мати, мешкає його мати, а він зі своєю сім`єю в будинку не мешкає, сварки почались після того, він своїй рідній сестрі повідомив про те, що будинок належить йому.
Дніпровський апеляційний суд вважає, що порушення укладеного договору дарування відсутні.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що належних та допустимих доказів на підтвердження умисного вчинення обдарованим ОСОБА_2 злочину проти життя та здоров`я ОСОБА_1 суду не надано та матеріали справи не містять; доводи представника позивача про те, що позивачці ОСОБА_1 внаслідок неодноразових сварок з відповідачем приходилось шукати притулок в інших людей, а також про те, що у позивачки відсутні ключі від будинку, не підтверджуються жодним доказом; доказів того, що відповідач створює загрозу безповоротної втрати дарунку, або недбало ставиться до нього, внаслідок чого він може бути знищений або пошкоджений, суду також не надано.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кравченко Юрій Вікторович, про те, що судом першої інстанції не прийнята до уваги судова практика Верховного Суду, яка викладена в постановах від 12.12.2019 року у справі № 552/2526/16-ц; від 17 листопада 2021 року у справі № 539/1509/20; від 19 травня 2020 року у справі № 523/9855/17; від 20.02.2020 року у справі № 711/4859/18; від 04.03.2020 року у справі № 532/85/19 та інших, є безпідставними, оскільки у вказаних вище постановах інші обставини справи.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обгрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.
На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2023 року і задоволення апеляційної скарги  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кравченко Юрій Вікторович, немає. 
       Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд - 

П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кравченко Юрій Вікторович, залишити без задоволення.
Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Судді:                                                                        О.Д. Канурна

                                                                       Т.В. Космачевська

                                                                               О.В.Халаджи

Повний текст судового рішення складений 26 червня 2023 року

Суддя: О.Д.Канурна