Окрема думка
судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 
Крата В. І.
 
05 квітня 2023 року
м. Київ
 
справа № 337/5553/20
провадження № 61-18465св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І., суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач), касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Рішення Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 14 квітня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 09 листопада 2021 року залишив без змін.
 
Не можу погодитися із постановою колегії суддів з таких мотивів.
 
1. У справі, що переглядалася, договором позики не встановлений строк повернення позики. 28 серпня 2020 року ОСОБА_2 направив ОСОБА_1 вимогу про повернення грошових коштів. Вказану письмову вимогу ОСОБА_3 не отримав, вона повернута відправнику неврученою (т. 1, а. с. 11, 103-104).
 
2. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
 
2.1. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
 
3. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 1049 ЦК України).
 
3.1. Тлумачення частини першої статті 1049 ЦК України свідчить, що:
за відсутності домовленості позикодавця та позичальника про строк повернення позики, або при визначенні його моментом пред`явлення, позика має повертатися після спливу тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги позичальнику;
вимога позикодавця не може втілюватися в позовній заяві. Подання позикодавцем позовної заяви до суду є складовою цивільного процесу, а не цивільних правовідносин, і відповідні дії не можуть бути кваліфіковані як вимога у розумінні частини першої статті 1049 ЦК України;
у випадку, якщо позикодавець звертається до суду, не здійснивши пред`явлення вимоги позичальнику на підставі частини першої статті 1049 ЦК України, то відсутній обов`язок позичальника повернути позику і відповідно не може відбутися порушення прав позикодавця. Тобто, в такій ситуації строк виконання зобов`язання не настає, а тому не може мати місця й порушення зобов`язання позичальником щодо повернення позики.
 
4. Тому, оскільки позивач на момент пред`явлення позову не звертався до відповідачів із вимогою про повернення коштів, то оскаржені рішення необхідно було скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Суддя                                                                                                                                  В. І. Крат