ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

17 травня 2023 року
м. Харків

справа № 953/5337/21
провадження № 22-ц/818/621/23

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Маміної О.В., Тичкової О.Ю.
за участю секретаря судових засідань – Гармаш К.В.

учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за заявою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях про поворот виконання судового рішення № 953/5337/21 по справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2023 року, постановлену суддею Губською Я.В., - 

В С Т А Н О В И В :

17.02.2022 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях звернулось із заявою про поворот виконання судового рішення, в якій заявник просив допустити поворот виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 24.06.2021 у цивільній справі N953/5337/21 за позовом ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях та стягнути з ОСОБА_1 на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях грошові кошти в розмірі 6 467 гривень 60 копійок, що зайво стягнуті з нього в порядку примусового виконання рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилалися на те, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24.06.2021 у справі № 953/5337/21 про відшкодування моральної шкоди було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях на відшкодування моральної шкоди 61 052,22грн.
23.09.2021р. Головним управлінням Державної казначейської служби України у Харківській області з Регіонального відділення на виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 24.06.2021 у справі № 953/5337/21 примусово було стягнуто 16 437,60грн. згідно з виконавчим листом Київського районного суду м. Харкова, виданим 13.09.2021р. по справі 3953/5337/21, що підтверджується меморіальним ордером від 22.09.2021р. №764.
Постановою Харківського апеляційного суду від 14.01.2022р. у справі №953/5337/21 було частково задоволено апеляційну скаргу Регіонального відділення, рішення Київського районного суду м. Харкова від 24.06.2021р. у справі № 953/5337/21 змінено, зменшено суму, - стягнуто з Регіонального відділення на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди з 61052,22 грн. до 10 000,00грн.
Враховуючи що рішення Київського районного суду м. Харкова у цивільній справі №953/5337/21 від 24.06.2021, згідно з яким із Регіонального відділення Головним управлінням Державної казначейської служби України у Харківській області фактично стягнуто на користь ОСОБА_1 16 467,60грн., змінено постановою Харківського апеляційного суду від 14.01.2022 року та зменшено суму, яку стягнуто з Регіонального відділення на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди до 10 000,00 грн. заявник просить допустити поворот виконання рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2023 року заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях про поворот виконання судового рішення №953/5337/21 – залишено без задоволення. 

В апеляційній скарзі представник апелянта просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити заяву про поворот виконання рішення.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на те, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи та зроблений з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує, що залишаючи заяву без задоволення, суд першої інстанції посилався на ст.445 ЦПК України. Наголошує, що моральна шкода – це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, отже моральна шкода не є складовою заробітної плати, не є іншим платежем, який нараховується при обчисленні заробітної плати.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення без задоволення заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях про поворот виконання судового рішення №953/5337/21 суд першої інстанції виходив з того, що чинне законодавство не допускає повороту виконання рішення суду у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин. Для цієї категорії справ не має значення, в якому порядку ухвалене те рішення, яким було скасовано інше виконане рішення. Оскільки відсутні докази того, що скасоване рішення, про поворот виконання якого в частині стягнення моральної шкоди, було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях про поворот виконання судового рішення.

Проте, погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24 червня 2021 року у справі №953/5337/21 про відшкодування моральної шкоди було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях моральну шкоду у розмірі 61052,22грн. (а.с.66-67).

23 вересня 2021 року Головним управлінням Державної казначейської служби України у Харківській області з Регіонального відділення примусово було стягнуто моральну шкоду у розмірі 16 437,60грн. згідно з виконавчим листом Київського районного суду м. Харкова, виданим 13 вересня 2021 року по справі №953/5337/21, що підтверджується меморіальним ордером від 22 вересня 2021 року №764(а.с.175).

Постановою Харківського апеляційного суду від 14 січня 2022 року у справі №953/5337/21 було частково задоволено апеляційну скаргу Регіонального відділення, рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 червня 2021 року у справі №953/5337/21 змінено, зменшено суму, стягнуто з Регіонального відділення на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди з 61 052,22 грн. до 10 000грн. (а.с.164-169).

Пунктом 4 частини 1 та частиною 9 статті 444 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно частини 2 статті 445 ЦПК України у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Відповідно до ч.1 ст.239 КЗпП України у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише тоді, коли скасоване рішення грунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

За змістом статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Поняття моральної шкоди та підстави її відшкодування передбачені статтею 23 ЦК України.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 з послідуючими змінами та доповненнями зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 5 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду в кожній справі необхідно з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Отже, суд першої інстанції ухвалюючи судове рішення про відшкодування моральної шкоди керувався правовими нормами, які передбачені як Цивільним кодексом України, так і Кодексом законів про працю України.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 зазначено, що заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку роботодавець (власник, або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

З положень п. 1. 3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 р. №5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 р. за №114/8713, розробленої відповідно до Закону України «Про державну статистику» та Закону України «Про оплату праці» з урахуванням міжнародних рекомендацій у системі статистики оплати праці й стандартів Системи національних рахунків, вбачається, що для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включається нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати, фонду додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

При цьому, інші виплати, що не належать до фонду оплати праці, встановлені в розділі 3 Інструкції №114/8713, згідно з п.3.13 якого до них відносяться компенсація моральної шкоди працівникам за рахунок коштів підприємства, що виплачується за рішенням суду.

За таких обставин, суми відшкодування моральної шкоди не можуть бути визнані такими, що прирівнюються до заробітної плати.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що сума моральної шкоди, яка була стягнута з Регіонального відділення Головного управлінням Державної казначейської служби України у Харківській області на користь ОСОБА_1 16 467,60грн., яка була змінена постановою Харківського апеляційного суду від 14 січня 2022 року та зменшена до 10 000грн., відноситься до виплат, що випливають з трудових правовідносин, та які не повертаються при повороті виконання рішення суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив в повороті виконання судового рішення щодо зайво стягнутих з Регіонального відділення Головного управлінням Державної казначейської служби України у Харківській області на користь ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 6 467,60грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахування викладеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення заяви Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях про поворот виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2023 року - скасувати.

Заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях про поворот виконання судового рішення №953/5337/21 – задовольнити.

Допустити поворот виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 24 червня 2021 року по цивільній справі №953/5337/21 за позовом ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях про відшкодування моральної шкоди в частині фактично виплаченої суми у відшкодування моральної шкоди в розмірі 6 467,60грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 травня 2023 року.

Головуючий –                                                                                                     Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                                                        О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна