ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року 
м. Київ

cправа №  904/866/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Багай Н. О.,
секретар судового засідання - Лелюх Є. П.,

за участю представників:
позивача - Кім Г. В. (адвокат), 
відповідача-1 - не з`явилися,
відповідача-2 - Павлюк О. В. (адвокат),
відповідача-3 - не з`явилися,

розглянув касаційну скаргу Приватного підприємства "Соломія-Сервіс"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 (судді: Руденко М. А. - головуючий, Барсук М. А., Пономаренко Є. Ю.) у справі
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Система аптек "Лінда-Фарм"
до: 1) Дніпропетровської обласної ради,
2) Приватного підприємства "Соломія-Сервіс",
3) Обласного комунального підприємства "Фармація"
про визнання недійсними результатів аукціону.

Короткий зміст і підстави позовних вимог 
1. У квітні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Система аптек "Лінда-Фарм" (далі - ТОВ "Система аптек "Лінда-Фарм") звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом (з урахуванням заяви про зміну предмету позову) до Приватного підприємства "Соломія-Сервіс" (далі - ПП "Соломія-Сервіс"), Дніпропетровської обласної ради (далі - Рада), Обласного комунального підприємства "Фармація" (далі - ОКП "Фармація") про:
1) визнання недійсними результатів аукціону з передачі в оренду нерухомого майна - нежитлового приміщення загальною площею 39,4 м^2, на першому поверсі будівлі, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Антоновича, 65, оформлених протоколом електронного аукціону № LLE001-UA-20220117-01646, сформованим 10.02.2022 11:34:02; 
2) визнання позивача переможцем електронного аукціону від 10.02.2022 з ідентифікатором №  LLE001-UA-20220117-01646 щодо передачі в оренду об`єкта - нежитлового приміщення, загальною площею 39,4 м^2, на першому поверсі будівлі, що розташована за адресою: м.  Дніпро, вул. Володимира Антоновича, 65;
3) визнання укладеним договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Дніпропетровської області, між Радою орендодавець), ТОВ "Система аптек "Лінда-Фарм" (орендар), ОКП "Фармація" (балансоутримувач) строком на 2 роки 11 місяців з моменту набрання законної сили рішенням суду у цій справі на умовах, визначених у проекті договору оренди, оприлюдненому в складі документації аукціону за посиланням http://prozorro.sale/auction/LLE001-UA-20220117-01646, а саме у наведеній позивачем редакції.
2. Позовні вимоги обґрунтовано порушенням вимог чинного законодавства під час проведення аукціону з передачі в оренду нерухомого майна, за результатами якого складено протокол електронного аукціону, сформований 10.02.2022, яким визнано переможцем аукціону ПП "Соломія-Сервіс", оскільки не надання останнім документів на підтвердження наявності місця провадження діяльності у місті Дніпро порушує вимоги Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483 (далі - Порядок), та Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та зумовлює недійсність результатів аукціону.
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій 
3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.09.2022 (суддя Полякова К. В.) у задоволенні позовних вимог ТОВ "Система аптек "Лінда-Фарм" відмовлено повністю.
Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що оскільки умова щодо надання документів на підтвердження наявності місця провадження діяльності у місті Дніпро не затверджена відповідним рішенням Ради, тобто не є обов`язковою умовою у розумінні частин 4, 6 пункту 54 Порядку, відсутні підстави стверджувати, що не надання ПП "Соломія-Сервіс" документів на виконання цієї умови порушує вимоги цього Порядку та Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та зумовлює недійсність результатів аукціону.
4. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2022 у справі № 904/866/22 скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково: визнано недійсними результати аукціону з передачі в оренду нерухомого майна - нежитлового приміщення, оформлені Протоколом електронного аукціону, сформованим 10.02.2022; у решті позовних вимог відмовлено.
Постанову мотивовано тим, що ПП "Соломія-Сервіс" у складі своєї пропозиції не надало відповідну ліцензію, а тому не відповідало кваліфікаційним критеріям, визначеним в оголошенні щодо умов оренди, однак всупереч обов`язку з прийняття та завантаження до системи рішення про відмову у затвердженні протоколу за результатами електронного аукціону, 18.03.2022 Рада затвердила спірний протокол всупереч вимогам статті 13 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та умовам оренди об`єкта. Вимога позивача про визнання його переможцем електронного аукціону, за висновком суду апеляційної інстанції, не підлягає задоволенню, оскільки новий переможець аукціону визначається в електронній торговій системі автоматично, а не за рішенням орендодавця чи суду. Вимога позивача про визнання договору укладеним у редакції, наведеній у позовній заяві, з огляду на вимоги Порядку, є передчасною, оскільки укладення договору за результатами аукціону належить до виключної компетенції Ради та не може вирішуватись судом. Більше того, матеріли справи не містять доказів сплати позивачем авансового платежу, як це передбачено Порядком.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. У касаційній скарзі ПП "Соломія-Сервіс" просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 скасувати у повному обсязі, рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2022 залишити в силі.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
6. На обґрунтовування наявності підстави для касаційного оскарження згідно з положеннями пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) скаржник посилається на те, що судом апеляційної інстанції не було враховано висновки щодо застосування положень статті 650 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у подібних правовідносинах, які були викладені у постановах Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 910/8052/17, від 24.09.2020 у справі №  372/3161/18, від 22.09.2021 у справі № 295/6608/19, а також положень статей 16, 215 ЦК України, статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), висновок щодо застосування яких у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 910/14129/20.
Так, з урахуванням положень статті 650 ЦК України, Верховний Суд у наведених постановах визначив, що у справах про визнання недійсними електронних торгів необхідним є встановлення та підтвердження належними доказами таких обставин, а саме:
- наявність порушень чинного законодавства під час проведення електронних торгів, як підстава для визнання їх недійсними;
- наявність порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду.
Скаржник також, посилаючись на положення статей 16, 215 ЦК України, статті 20 ГК України, наголошує, що власний інтерес заінтересованої особи полягає у тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Самі по собі дії осіб, зокрема щодо вчинення правочинів, навіть якщо вони здаються іншим особам неправомірними, не можуть бути оспорені в суді, допоки ці особи не доведуть, що такі дії порушують їх права.
Узагальнені доводи інших учасників справи
7. ТОВ "Система аптек "Лінда-Фарм" у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення з мотивів, викладених в оскаржуваній постанові.
Рада у відзиві на касаційну скаргу просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 скасувати у повному обсязі, рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2022 залишити в силі, посилаючись на те, що судом апеляційної інстанції не було враховано висновки щодо застосування положень статті 650 ЦК України у подібних правовідносинах, які були викладені у постановах Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №  910/8052/17, від 24.09.2020 у справі № 372/3161/18, від 22.09.2021 у справі №  295/6608/19.
Відзиву на касаційну скаргу від ОКП "Фармація" до Суду не надійшло.
Розгляд справи
8. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.03.2023 було відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПП "Соломія-Сервіс" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 у справі № 904/866/22; касаційну скаргу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 04.04.2023. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
9. 11.10.2021 ОКП "Фармація" подано голові Ради заяву № 5/913 про включення майна - нежитлового приміщення загальною площею 39,4 м^2, на першому поверсі будівлі, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Антоновича, 65, до переліку першого типу з метою передачі в оренду на 2 роки та 11 місяців.
10. Рішенням Ради від 05.11.2021 № 122-8/VІІІ "Про оренду нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області" затверджено перелік першого типу об`єктів оренди, які підлягають передачі в оренду через проведення аукціону, згідно з додатком 1 "Перелік першого типу об`єктів оренди, які підлягають передачі в оренду через проведення аукціону", до якого внесено, в тому числі, спірне нежитлове приміщення, цільове використання: розміщення аптеки (що реалізує готові ліки, у тому числі виготовлені в умовах аптеки, та здійснює господарську діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів).
11. В електронній торговій системі "Прозоро.Продажі" Радою опубліковано оголошення про проведення аукціону з передачі в оренду нерухомого майна - нежитлового приміщення, загальною площею 39,4 м^2, на першому поверсі будівлі, що розташована за адресою: м.  Дніпро, вул. Володимира Антоновича, 65.
12. В оголошенні визначено інформацію про об`єкт оренди, стартову орендну плату, інформацію про аукціон, інформацію про умови, на яких проводиться аукціон, додаткову інформацію, технічні реквізити інформаційного повідомлення, умови оренди об`єкта, в тому числі, додаткові: здійснення невід`ємних поліпшень можливо тільки у разі надання орендодавцем згоди на поточний та/або капітальний ремонт орендованого майна; якщо це вимагається законом, договір оренди підлягає нотаріальному посвідченню і державній реєстрації; майно може бути використано під розміщення аптечного пункту, що реалізує готові ліки, в тому числі виготовлені в умовах аптеки, та здійснює господарську діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів; потенційний орендар повинен мати ліцензію на право провадження відповідних видів діяльності згідно з пунктами 10, 22 частини 1 статті 7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" від 02.03.2015 №  222-VIII, а саме "Роздрібна торгівля лікарськими засобами" включаючи виробництво (виготовлення) лікарських засобів в умовах аптеки" та здійснення господарської діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів" з наявними місцями провадження діяльності в межах м. Дніпра.
13. На участь в електронному аукціоні № LLE001-UA-20220117-01646 щодо оренди державного та комунального майна подано дві заявки - позивачем та відповідачем-1.
14. На виконання умов аукціону, позивачем надано реєстр місць провадження господарської діяльності, з визначеними місцями провадження діяльності в межах м.  Дніпро, подано підтвердження видачі ліцензії на право здійснення господарської діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речових і прекурсорів (протокол засідання робочої групи МОЗ України від 13.12.2018), виробництво лікарських засобів, оптову та роздрібну торгівлю лікарськими засобами (ліцензія, видана на підставі рішення № 988 від 13.11.2015).
15. Відповідно до протоколу електронного аукціону від 10.02.2022 № LLE001-UA-20220117-01646 за наслідками оцінки цінових пропозицій учасників переможцем електронного аукціону визначено ПП "Соломія-Сервіс", цінова пропозиція якого становила 7200 грн. 
16. Не погодившись із результатом аукціону, позивач звернувся з цим позовом до суду, обґрунтовуючи його порушенням вимог чинного законодавства при проведенні аукціону з передачі в оренду нерухомого майна, за результатами якого складено протокол електронного аукціону № LLE001-UA-20220117-01646, сформований 10.02.2022, яким визнано переможцем аукціону ПП "Соломія-Сервіс", оскільки останнім не надано документів на підтвердження наявності місця провадження діяльності у місті Дніпро.
При цьому судами попередніх інстанцій не встановлено і матеріали справи не містять доказів укладення між Радою та ПП "Соломія-Сервіс" договору оренди нерухомого майна за результатами оспорюваного аукціону.
Позиція Верховного Суду
17. Згідно з положеннями частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
18. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги не вбачається, з огляду на таке. 
19. Частинами 1- 4 пункту 54 Порядку передбачено, що додаткові умови оренди майна розробляються орендодавцем на підставі пропозицій балансоутримувача, уповноваженого органу управління або з власної ініціативи орендодавця. Орендодавець проводить аналіз пропозицій у частині обмеження конкуренції та дискримінації учасників. Забороняється встановлювати додаткові умови оренди майна, що містять такі положення. Фондом державного майна або відповідним представницьким органом місцевого самоврядування може бути прийняте рішення про затвердження критеріїв для визначення об`єктів, щодо яких рішення про затвердження додаткових умов оренди приймається Фондом державного майна щодо майна державної власності (крім випадків, коли такі умови затверджуються Кабінетом Міністрів України для оренди єдиних майнових комплексів) або відповідним представницьким органом місцевого самоврядування (визначеним ним органом) щодо майна комунальної власності. Можуть бути визначені такі додаткові умови оренди майна, зокрема, вимоги щодо наявності досвіду роботи особи у відповідній сфері, якщо об`єктом оренди є майно закладів освіти, охорони здоров`я, соціально-культурного призначення (закладів культури, фізичної культури і спорту) та додаткові документи, які повинен подати потенційний орендар на підтвердження наявності такого досвіду, передбачені цим пунктом Порядку.
20. В основу оскаржуваної постанови покладено висновок апеляційного господарського суду про необґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що умова щодо надання документів на підтвердження наявності місця провадження діяльності у місті Дніпро не затверджена відповідним рішенням Ради, тобто не є обов`язковою умовою у розумінні частин 4, 6 пункту 54 Порядку.
21. При цьому, суд апеляційної інстанції виходив з того, що як вбачається з оголошення про інформацію про об`єкт оренди, однією з вимог до потенційного орендаря було наявність ліцензії на право провадження відповідних видів діяльності згідно з пунктами 10, 22 частини 1 статті 7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", а саме "Роздрібна торгівля лікарськими засобами" включаючи виробництво (виготовлення) лікарських засобів в умовах аптеки" та здійснення господарської діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів" з наявними місцями провадження діяльності в межах м. Дніпра.
Тобто, із сформованих Радою додаткових умов оренди чітко вбачається включення такої умови як наявність відповідних ліцензій щодо місць провадження діяльності в межах м.  Дніпра, що відповідає змісту частини 4 пункту 54 Порядку, а саме наявності досвіду роботи особи у відповідній сфері.
Відповідно до пунктів 10, 22 частини 1 статті 7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: 
- виробництво лікарських засобів, оптова та роздрібна торгівля лікарськими засобами, імпорт лікарських засобів (крім активних фармацевтичних інгредієнтів) - з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про лікарські засоби"; 
- культивування рослин, включених до таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Кабінетом Міністрів України, розроблення, виробництво, виготовлення, зберігання, перевезення, придбання, реалізація (відпуск), ввезення на територію України, вивезення з території України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, включених до зазначеного Переліку, - з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори".
Пунктом 11 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва лікарських засобів, оптової та роздрібної торгівлі лікарськими засобами, імпорту лікарських засобів (крім активних фармацевтичних інгредієнтів), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 929, передбачено, що ліцензія на виробництво лікарських засобів видається з урахуванням переліку лікарських форм за кожним місцем провадження господарської діяльності та особливих умов провадження діяльності, які зазначаються у додатку до ліцензії. Додаток до ліцензії є її невід`ємною частиною та оформлюється за формою, наведеною у  додатку 9. Інформація про додаток до ліцензії на провадження господарської діяльності з виробництва лікарських засобів вноситься до ліцензійного реєстру. 
Відповідно до пункту 13 Ліцензійних умов у разі створення ліцензіатом, який провадить господарську діяльність з виробництва (виготовлення) лікарських засобів в умовах аптеки, оптової, роздрібної торгівлі лікарськими засобами, електронної роздрібної торгівлі лікарськими засобами згідно з отриманою ліцензією, нового місця провадження господарської діяльності він подає до органу ліцензування заяву про отримання ліцензії на провадження/розширення провадження господарської діяльності з виробництва (виготовлення) лікарських засобів в умовах аптеки, оптової, роздрібної торгівлі лікарськими засобами, електронної роздрібної торгівлі лікарськими засобами за формою згідно з додатком 1 та документи, передбачені пунктом 7 цих Ліцензійних умов. Розгляд заяви про отримання ліцензії на провадження/розширення провадження діяльності з виробництва (виготовлення) лікарських засобів в умовах аптеки, оптової, роздрібної торгівлі лікарськими засобами, електронної роздрібної торгівлі лікарськими засобами здійснюється органом ліцензування у порядку, передбаченому пунктом 10 цих Ліцензійних умов. У разі зміни відомостей, що пов`язані із зміною інформації про ліцензіата, які були внесені до ліцензійного реєстру, а саме розширення переліку лікарських форм, що планується до виробництва за місцями провадження господарської діяльності, створення нового місця провадження господарської діяльності з виробництва лікарських засобів, ліцензіат, який провадить господарську діяльність з виробництва лікарських засобів, подає до органу ліцензування заяву про отримання ліцензії на провадження/розширення провадження господарської діяльності з виробництва лікарських засобів (промислового) за формою згідно з додатком 2, та документи, передбачені пунктом 7 цих Ліцензійних умов. Розгляд заяви про отримання ліцензії на провадження/розширення провадження господарської діяльності з виробництва лікарських засобів (промислового) здійснюється органом ліцензування у порядку, передбаченому пунктом 10 цих Ліцензійних умов. У разі зміни відомостей, що пов`язані із зміною інформації про ліцензіата, які були внесені до ліцензійного реєстру, а саме створення нового місця провадження господарської діяльності з імпорту лікарських засобів, ліцензіат, який провадить господарську діяльність з імпорту лікарських засобів (крім активних фармацевтичних інгредієнтів), подає до органу ліцензування заяву про отримання ліцензії на провадження/розширення провадження господарської діяльності з імпорту лікарських засобів (крім активних фармацевтичних інгредієнтів) за формою згідно з  додатком 3, та документи, передбачені  пунктом 7  цих Ліцензійних умов. Розгляд заяви про отримання ліцензії на провадження/розширення провадження господарської діяльності з імпорту лікарських засобів (крім активних фармацевтичних інгредієнтів) здійснюється органом ліцензування у порядку, передбаченому пунктом 10 цих Ліцензійних умов.
Тобто, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідно до Ліцензійних умов ліцензія на здійснення роздрібної торгівлі лікарськими засобами, зокрема виготовлення лікарських засобів в умовах аптеки видається щодо кожного місця провадження діяльності, а умовою аукціону було саме наявність ліцензії, виданої щодо місць провадження на території міста Дніпро.
Водночас, як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачами, ПП "Соломія-Сервіс" у складі своєї пропозиції не надало відповідної ліцензії на здійснення роздрібної торгівлі лікарськими засобами, зокрема виготовлення лікарських засобів в умовах аптеки з наявними місцями провадження діяльності в межах м. Дніпра, а тому не відповідало кваліфікаційним критеріям, визначеним в оголошенні щодо умов оренди. Належних доказів наявності у ПП "Соломія-Сервіс" зазначеної ліцензії суду надано не було, хоча зазначені обставини були однією з підстав звернення з цим позовом.
Твердження суду першої інстанції, що виходячи зі змісту частини 4 пункту 54 Порядку, вимога щодо наявності місця провадження діяльності у місті Дніпро підпадає під категорію інших умов, що можуть бути визначені орендодавцем з обов`язковим посиланням на відповідні нормативно-правові акти або рішення, згідно з якими така додаткова умова визначена, тоді як матеріали справи не містять доказів прийняття Радою рішення щодо визначення додаткової умови для оренди спірного нежитлового приміщення у вигляді надання документів на підтвердження наявності місця провадження діяльності у місті Дніпро, судом апеляційної інстанції визнано необґрунтованими з огляду на викладене та те, що ПП "Соломія-Сервіс" не було надано жодного рішення Ради, якими б затверджувались будь-які умови спірного аукціону, крім рішення від 05.11.2021 № 122-8/VIII, яким затверджено перелік об`єктів оренди, які підлягають передачі в оренду через проведення аукціону.
22. Колегія суддів повністю погоджується із зазначеним висновком суду апеляційної інстанції та водночас відхиляє доводи скаржника про неврахування судом при ухваленні оскаржуваної постанови висновків щодо застосування положень статей 16, 215, 650 ЦК України, статті 20 ГК України, викладених у постановах Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 910/8052/17, від 24.09.2020 у справі № 372/3161/18, від 22.09.2021 у справі №  295/6608/19, від 14.12.2022 у справі №  910/14129/20, з огляду на таке.
23. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
24. При цьому на предмет подібності слід оцінити саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін у справі та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їх змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність необхідно також визначати за суб`єктним і об`єктним критерієм відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі №  233/2021/19 (провадження № 14-166цс20).
25. Предметом спору є вимоги позивача до відповідачів про визнання недійсними результатів аукціону з передачі в оренду нерухомого майна - нежитлового приміщення, визнання позивача переможцем електронного аукціону, визнання укладеним договір оренди нерухомого майна у наведеній позивачем у позовній заяві редакції.
26. У справі № 910/8052/17, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, позовні вимоги (про визнання недійсними електронних торгів та їх результатів, стягнення з ДП "Сетам" гарантійних внесків) обґрунтовувались тим, що електронні торги були проведенні з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема відповідачами не було внесено до системи всієї інформації про майно, приховано технічний стан майна, а також була невідповідність ринкової вартості лотів і відсутність дійсного звіту про оцінку майна.
У постанові Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №  910/8052/17 викладено правову позицію, що "сам по собі факт реалізації майна за ціною, визначеною звітом, який втратив чинність, та незазначення певних відомостей про лоти не є безумовною підставою для визнання цих торгів недійсними, оскільки підставою для пред`явлення позову про визнання електронних торгів недійсними є наявність не лише порушення норм закону під час їх проведення, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, однак позивач належним чином не довів, що таким порушенням порядку проведення торгів були порушені його права та законні інтереси. Разом з тим, при подачі заявок на участь у торгах позивач був ознайомлений з інформаційним повідомленням про електронні торги щодо вказаних лотів і відсутність зазначених відомостей не перешкодила йому подати заявки на участь, сплатити гарантійні внески та запропонувати відповідну цінову пропозицію під час їх проведення".
27. У справі №  372/3161/18, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, позовні вимоги (про визнання недійсними результатів електронних торгів з реалізації земельної ділянки, акта про проведені електронні торги та свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів) обґрунтовувались тим, що позивач вважає електронні торги такими, що проведені з порушенням вимог законодавства та з цих підстав їх результати підлягають визнанню недійсними, оскільки земельна ділянка, яку було продано на цих торгах, належить на праві спільної сумісної власності членам фермерського господарства та зареєстрована за одним із членів господарства.
У постанові від 24.09.2020 у справі № 372/3161/18 Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач під час розгляду справи не довів, зокрема не надав належних і допустимих доказів, що зазначені ним порушення вплинули на результат електронних торгів, а також не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав і законних інтересів при проведенні електронних торгів, оскільки будь-яких доказів на підтвердження права спільної сумісної власності членів фермерського господарства на земельну ділянку, в тому числі доказів, що таке право зареєстровано відповідно до вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", позивачем не надано.
28. У справі № 295/6608/19, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, позовні вимоги (про визнання незаконним рішення приватного виконавця про передачу майна на реалізацію у виконавчому провадженні, визнання недійсними електронних торгів, акта приватного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про право власності, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень) обґрунтовувались тим, що приватним виконавцем не дотримано вимог Закону України "Про виконавче провадження", Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, Порядку реалізації арештованого майна, оскільки державним виконавцем не виносилась постанова про звернення стягнення на майно боржника, а тому передача для реалізації нерухомого майна в порушення положень статті 41 Закону України "Про іпотеку", яка визначає вичерпний перелік підстав реалізації предмета іпотеки, зокрема за рішенням суду або виконавчим написом нотаріуса, не може вважатись правомірною, а також боржника не було повідомлено про відкриття виконавчого провадження, а також про інші виконавчі дії.
У постанові від 22.09.2021 у справі № 295/6608/19 Верховний Суд залишив в силі рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними, крім того місцевий суд, на підставі наданих сторонами доказів встановив, що права і законні інтереси особи, яка оспорила ці електронні торги та яка є боржником у зобов`язанні, внаслідок невиконання якого з неї судовим рішенням у 2015 році стягнуто заборгованість, порушені не були, також позивач не довела належними та допустимими доказами факту того, що її не було повідомлено про заплановані дії або прийняті рішення.
29. У справі № 910/14129/20, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, предметом спору є визнання недійсними відкритих торгів (аукціону), протоколу електронного аукціону, складеного за результатами проведених відкритих торгів (аукціону) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, а також визнання недійсним з моменту укладення договору купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання. При цьому позивач вважає, що правочини, які він просив суд визнати недійсними у відповідній частині, стосуються безпосередньо його прав та обов`язків, оскільки такі правочини були укладені щодо іпотечних договорів, предметом іпотеки за якими є земельні ділянки, що на теперішній час належать позивачу.
У постанові Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 910/14129/20 викладено правову позицію, що "торги є правочином. Якщо вони завершуються оформленням договору купівлі-продажу, то оскаржити можна договір, а вимоги про визнання недійсними торгів (аукціону) та протоколу електронного аукціону не є належними та ефективними способами захисту. Таким чином, не є ефективним та належним способом захисту у межах справи № 910/14129/20 вимоги про визнання недійсними відкритих торгів (аукціону) із використанням електронної торгової системи для проведення електронного аукціону, що відбулися 30.03.2020, та протоколу електронного аукціону, складеного за результатами цих проведених відкритих торгів (аукціону)".
30. Отже, з урахуванням положень статті 650 ЦК України, Верховний Суд у наведених постановах визначив, що у справах про визнання недійсними електронних торгів необхідним є встановлення та підтвердження належними доказами, зокрема, таких обставин, а саме:
- наявність порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду;
- наявність порушень чинного законодавства під час проведення електронних торгів, як підстава для визнання їх недійсними;
- вимога про визнання проведених електронних торгів недійсними не є належним і ефективним способом захисту у випадку оформлення за їх результатами відповідного договору. 
31. У справі, яка розглядається (№ 904/866/22), судами попередніх інстанцій було встановлено, що Радою як додаткову умову оренди майна було зазначено в оголошенні, що потенційний орендар повинен мати ліцензію на право провадження відповідних видів діяльності згідно з пунктами 10, 22 частини 1 статті 7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" від 02.03.2015 № 222-VIII, а саме "Роздрібна торгівля лікарськими засобами" включаючи виробництво (виготовлення) лікарських засобів в умовах аптеки" та здійснення господарської діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів" з наявними місцями провадження діяльності в межах м. Дніпра. При цьому судом апеляційної інстанції було враховано зауваження позивача про те, що ні рішенням від 05.11.2021 № 122-8/VIII, ні жодним іншим рішенням, Рада не затверджувала жодних умов спірного аукціону, у зв`язку з чим всі умови оренди визначені лише в оголошені та умовах оренди.
Отже, спочатку Рада, яка здійснює повноваження орендодавця нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Дніпропетровської області за договором оренди, прийняла рішення про оголошення аукціону з передачі в оренду нерухомого майна - нежитлового приміщення та в оголошенні визначила умови, на яких проводиться аукціон, зокрема, про те, що потенційний орендар повинен мати ліцензію на право провадження відповідних видів діяльності згідно з пунктами 10, 22 частини 1 статті 7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" від 02.03.2015 № 222-VIII, а саме "Роздрібна торгівля лікарськими засобами" включаючи виробництво (виготовлення) лікарських засобів в умовах аптеки" та здійснення господарської діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів" з наявними місцями провадження діяльності в межах м. Дніпра, однак, в подальшому Рада наполягала, що додаткова умова, така як наявність місця провадження діяльності в межах м. Дніпра, не передбачена жодним актом законодавства чи рішенням Ради, у зв`язку з чим не надання ПП "Соломія-Сервіс" відповідних документів не свідчить про невиконання умов аукціону.
Колегія суддів звертає увагу на те, що у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17 (провадження №  61-22315сво18) розтлумачено застосування доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), що ґрунтується ще на римській максимі non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі цієї доктрини лежить принцип добросовісності користування цивільними правами. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка особи, що не відповідає її попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
У зв`язку з цим, суд касаційної інстанції вважає дії Ради (подальшу зміну умов оголошення аукціону) суперечливими.
В той же час, як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачами, ПП "Соломія-Сервіс" у складі своєї пропозиції не надало відповідну ліцензію на здійснення роздрібної торгівлі лікарськими засобами, зокрема виготовлення лікарських засобів в умовах аптеки з наявними місцями провадження діяльності в межах м. Дніпра, а тому не відповідало кваліфікаційним критеріям, визначеним в оголошенні щодо умов оренди.
32. З огляду на викладене колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що всупереч обов`язку з прийняття та завантаження до системи рішення про відмову у затвердженні протоколу за результатами електронного аукціону, 18.03.2022 Радою було затверджено спірний протокол всупереч вимогам статті 13 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та умовам оренди об`єкта.
При цьому як встановлено судами попередніх інстанцій та не спростовано учасниками справи, із двох учасників електронного аукціону лише позивач відповідав усім критеріям, наведеним у оголошенні.
33. Стаття 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.
Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Частинами 1, 2 статті 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
34. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
35. Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України та конкретизоване в законах право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Таким чином, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові (постанова Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 16.10.2020 у справі №  910/12787/17).
36. Під час вирішення спору про визнання недійсним оспорюваного правочину необхідно застосовувати загальні положення статей 3, 15, 16 ЦКУкраїни, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.
37. Верховний Суд неодноразово в своїх постановах вказував на те, що при вирішенні спору про визнання недійсними результатів торгів (аукціону) необхідним є встановлення чи мало місце порушення вимог законодавства при його проведенні; чи вплинули ці порушення на результати аукціону; чи мало місце порушення прав і законних інтересів особи, яка оспорює результати аукціону.
38. З огляду на викладене колегія суддів вважає, що якщо при проведенні спірного аукціону мало місце порушення вимог законодавства при його проведенні і такі порушення вплинули на результати аукціону, переможцем торгів став учасник, заявка якого не повинна була бути зареєстрованою та/або якого відповідно до встановленого порядку взагалі не мали допускати до участі в аукціоні, зазначене порушення слід вважати таким, що позбавило позивача, який є учасником з наступною за величиною ціновою пропозицією, можливості реалізувати своє право на укладення договору.
Подібну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 13.01.2022 у справі №  910/6750/20.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що під час розгляду цієї справи суди попередніх інстанцій не встановили обставин укладення між Радою та ПП "Соломія-Сервіс" за результатами оспорюваного аукціону відповідного договору оренди нерухомого майна на момент звернення до суду, тому вимога про визнання недійсними результатів аукціону з передачі в оренду нерухомого майна, оформлених протоколом електронного аукціону, є ефективним способом захисту прав позивача.
39. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та Європейської комісії з прав людини.
У рішенні ЄСПЛ у справі "Пайн Велі Девелопмент Лтд та інші проти Ірландії" від 23.10.1991 ЄСПЛ зазначив, що статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.
Крім того, за змістом рішення ЄСПЛ у справі "Рисовський проти України" Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
40. З огляду на викладене колегія суддів вважає обґрунтованими твердження позивача, що його права як учасника електронного аукціону були порушені, оскільки останній був одним з учасників оскаржуваного аукціону, а під час проведення електронних торгів мали місце порушення чинного законодавства, з огляду на те, що документи іншого учасника, якого було визначено переможцем аукціону (ПП "Соломія-Сервіс"), не відповідають особливостям проведення аукціону, визначеним у Порядку. Крім того, позивач набув право "правомірного очікування" на укладення договору оренди за результатами оспорюваного ним електронного аукціону. За таких обставин висновки суду апеляційної інстанції відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №  910/8052/17, від 24.09.2020 у справі №  372/3161/18, від 22.09.2021 у справі №  295/6608/19, від 14.12.2022 у справі №  910/14129/20, на які посилається скаржник. 
41. Таким чином, доводи скаржника про неврахування господарським судом апеляційної інстанції відповідних висновків, наведених у постановах Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №  910/8052/17, від 24.09.2020 у справі № 372/3161/18, від 22.09.2021 у справі №  295/6608/19, від 14.12.2022 у справі №  910/14129/20, не отримали підтвердження під час касаційного провадження.
Висновки Верховного Суду
42. Згідно зі статтею 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
43. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
44. Відповідно до положень статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
45. Оскільки викладені у касаційній скарзі доводи про неправильне застосування норми матеріального (статей 16, 215, 650 ЦК України, статті 20 ГК України) під час ухвалення судом апеляційної інстанції оскаржуваної постанови не отримали підтвердження, Верховний Суд, переглянувши оскаржувану постанову у межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, вважає, що оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції ухвалено із додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для її зміни чи скасування немає.
Розподіл судових витрат
46. Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку статті 129 ГПК України необхідно покласти на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Приватного підприємства "Соломія-Сервіс" залишити без задоволення.
Постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 у справі №  904/866/22 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                          Ю. Я. Чумак

Судді                                                                                                    Т. Б. Дроботова  

                                                                                                    Н. О. Багай